AZ ALDUNAI VASKAPU-HEGYSÉG RÖVID VÁZLATA. 331 
falon; végül malm az V., VI. és VII. csoportban. A neocom a hegység e 
centrális részeiben a VI. és VII. zónában van képviselve. 
E zónák valamennyiét complicált redős törések kisérik, a mi által 
legtöbbnyire árokszerű sülyedések keletkeztek. Némely esetekben azonban 
ilyen törések mentében az alaphegység keskeny, hosszan elnyúló részei 
horstszerűen tolódtak a fölszínre s ilyen esetet látunk a Cserna-völgyben, 
a hol az ülecékes vonulat belsejében egy keskeny gránitvonulat van majd- 
nem 13 km. hosszúságban fölszorítva. Ez a gránit valószinűleg csak egy 
része a mélységben fekvő plutoi gránittömegeknek. 
Nyugat-felé tovább haladva, mielőtt az épen ismertetett centrális 
zónából kilépünk, nem hagyhatjuk felemlítés nélkül a VII. zónának majd- 
nem hirtelen DDK-felé való behajlását. Ezen kívül szembetűnő vonása 
hegységünk tektonikájának még az is, hogy az alaphegység, a melyen a 
VII. redővonulat fekszik, a redővonulat alól messzebbre kinyúlik és déli 
határánál majdnem DNy-i, a környék általános csapásával tehát divergáló, 
lefutást mutat. 
Már most a krassó-szörényi-hegység széles, domború nyugati pere- 
mébe jövünk, hol először is a VIII. zónára bukkanunk, mely a 2. és 3. 
csoport contactmetamorph palakőzeteinek széles vonulata. Ez az Almás- 
vonulat, melyet az EEK-i folytatásában a Temes völgye szakít meg. Foly- 
tatását a Batrinu hegységben, valamint a Bisztrától északra a 2. csoport 
csillámdús palakőzeteiben ismerjük fel és végül a szászsebesi Kárpátok- 
ban, INxev Surian-vonulatában, melyet az előbbitől a hátszegi medencze 
választ el. Jellemző e vonulatnak a Dunától északra fekvő részére az 
Almás beszakadása, melyet barnaszéntartalmú mediterran lerakódások 
töltenek ki. E beszakadástól délre az alaphegység paláin krétaplateau 
nyugszik, a melyet számos ponton daczitok törnek át; az Almás mediter- 
rán rétegei közt levő tufák genetikailag valószinüleg ezekkel az eruptiók- 
kal függnek össze. 
A Duna jobb partján a Surian-Almás-vonulat DDK-re csap egészen 
a Timokig, hogy itt a Mundra-vonulattal (IV) egyesüljön. Igy tehát szerb 
földön ismét találkozunk a déli Kárpátok Mundra- és Surian-vonulatával, 
a melyek a Retyezátnál váltak széjjel és a krassó-szörényi-hegység széles 
és hosszú centrális zónáját két oldalt szegélyezték, hogy azután egyesül- 
ten huzódjanak tovább a Balkán-felé. 
Erre a krassó-szörényi hegység nyugati mészkő-vonulata következik 
meredek DDNy-i csapással, mely tektonikailag complicált szerkezetű 8 
benne a lerakódások a carbontól kezdve a neocomig megszakítás nélkül 
vesznek részt. A csak rövid idő óta ismeretes triásnak Szászka mellett 
való fölfedezése BöckHn János igazgató érdeme (4). Szerbiában e vonulat 
mind szélesebb lesz és lassankint DK-i csapásirányba tér. 
A VIII. zónától mészhegységünket mély rupturák választják el, a 
994 
