334 SCHAFARZIK FERENCZ 
a Földközi tenger előrenyomul és eléri a Pontust és az Azowi tengert. 
A Kaspi-tó is levált már előzőleg és a mai napig az egykori levantei 
tenger maradványát képviseli s mindenesetre figyelemre méltó, hogy 
FrnirPI és mások ichtyologiai tanulmányai a Kaspi-tó és a mai Duna 
halfaunája között rokonságot mutatnak ki, mely e két egymástól távol 
fekvő s ma a Pontustól elválasztott vízterületek egykori összefüggéséről 
élénk tanubizonyságot tesz. 
Azok a folyamatok, a melyek mostan a levantei kor végén elzárt 
magyar medenezében bekövetkeztek, nagy vonásokban a következők 
lehettek. 
Miután a minden oldalról ideözönlő folyóviz mennyisége a le- 
vantei relictumos tó elpárolgását (különösen a jégkorszak hűvösebb 
klimája alatt) jelentékenyen fölül kellett mulja, a víz tükre csakhamar a 
Berzászka és Jucz közötti torlasz magasságáig, mely körülbelül 200 m-t 
tett, emelkedett. Ez a magasság részben a mediterran tengeri üledékek 
tekintetbe vételéből adódik ki, másfelől azonban azon középmagasságból, 
a meddig a budai hegység keleti szélének termális vonalán a forrásokat 
felduzzasztotta, a mit az édesvizi meszek jeleznek. A szviniczai gát erős 
erodáltatása és a negyedkori tó bő lefolyása következtében a víz tükre 
fokról-fokra alább szállt, másfelől pedig a minden oldalról beözönlő 
folyók és patakok deltaképződményeiket gyorsan előretolták, mi által a tó 
medenczéjét erélyesen oly módon egyengették ki, hogy a durvább törme- 
lékek (kavics, murva és durvább homok) közelebb maradtak a parthoz, 
míg a finom homok és az iszap a medencze közepét töltötte fel. 
A midőn e fluviatilis lerakódások szaporodtak és a medenezét már 
közel a víz fölszinéig megtöltötték, a rohamosan gyarapodó laza anyag 
növekedő nyomása alatt ennek összetömődése, ülepedése, utána süppedése 
kellett, hogy bekövetkezzék. Ennek különösen a tó közepén, a hoi a leg- 
finomabb iszap és homok gyűlt össze, lényeges sülyedésekre kellett vezet- 
nie, a melyek a szélek felé valószinűleg lépcsőzetes törésekben nyilvá- 
nultak. Ezt a többi között TRErrz PéreRnek a Duna és Tisza közötti lapos 
horstszerű hát keleti peremén tett észlelései általánosabban is engedik 
föltenni. 
X L. a magyar Földtani Társulat 1903 márczius £-iki szakülési jelentését is 
(Földt. Közlöny, XXXIII. k. Budapest, 1903. p. 85), a hol Lóczy LaJos a delibláti 
homoksivatag homoktömegeit esetleg a Karas-folyó óriás törmelékkúpjának fogja 
töl. Ha ilyen és hasonló térszínalakulatok, így pl. a Berzava előtti diluviális terület 
és számos más hely a magyar Nagy-Alföld kerületén további kutatások folyamán 
deltaképződményeknek bizonyulnának (a miben a dolgok mai állása mellett nem 
kételkedem), akkor az Alföld peripherián közöttük levő tavak, mocsarak és turjánok 
is az egykori delta-törmelékkúpok árnyékában levő holt területeken való fekvésük 
által találnák meg egyszerű magyarázatukat. 
