AZ ALDUNAI VASKAPU-HEGYSÉG RÖVID VÁZLATA. 337 
kimélyíteni, miután annak feneke csupán 2—3 m. mélyen van a legkisebb 
vízszín alatt. E helyett azonban kiszélesedett, úgy hogy két ága, melyek 
az Ómoldovai-szigetet körülfogják, 2 km.-nél szélesebb. Maga a sziget 
mely alluviális hordalékból áll 5 km. hosszú és 2:5 km. széles. A sziget 
alsó végénél belejutunk azután a Duna első, tulajdonképeni szurdokjába. 
A sziget alsó csúcsánál, a Babakaj-szikla közelében, a Duna még 2100 m. 
széles, innét kezdve azonban tölcsér alakban hirtelen 400-ra szorul össze. 
Vegyük már most szemügyre azokat a kőzetvonulatokat, melyek a 
Lokva alaphegységét alkotó injiciált palákhoz csatlakoznak és a Meszes 
nyugati mészvonulatát képezik a krassó-szörényi középhegységben. 
A magyar kir. Földtani Intézet igazgatójának, BöckH JÁNos minisz- 
teri tanácsosnak részletes fölvételei szerint és a krassó-szörényi hegység- 
nek a Lokva és a ljuborazsdiai granitvonulat közé eső része mészkövek- 
ből áll, melyeket a bennük talált szerves maradványok alapján a dogger be, 
malmba és neocomba, kellett számítani (13,23). Főtömege a callovien és a 
tithon szarúköves meszeiből és márgáiból áll; ezekre egy korallos kikép- 
zódésü mészkő-complexus települt, a melynek alsóbb padjai a tithon-hoz, 
felsőbb részei pedig már az alsó neocom-hoz tartoznak. E meszekből áll 
mindjárt azon első vonulat is, mely Ujmoldovánál a Lokva injiciált palái 
és a kis Coronini község között fekszik ; továbbá azon keskenyebb vonu- 
lat is Coronini közvetetlen keleti szomszédságában, a mely DDNy-i csa- 
pással egészen a Duna partjáig lehúzódik és ott nemcsak a Lászlóvár 
sziklatömegét alkotja, hanem a Duna közepén álló Babakaj-sziklát 15; és 
végül ezen kőzetekből állanak a Meszes-vonulat keleti részei is, a melyek 
nagyjából Szent-Ilona község és a ljuborazsdiai gránit között feküsznek. 
Ez utóbbi területről meg kell jegyezni, hogy ez összetételében távolról 
sem egységes, hanem több hosszanti töréstől van megzavarva, a minek 
következtében egyes helyeken a malm alól dogger rétegek jutnak nap- 
fényre. A Duna felé a gránit határától ÉNy-ra hasonló márgás és homokos 
mészköveknek csak egy kis vonulatát találjuk grypheák-kal és Ammonites 
(Harpoceras) Murchisonae, S50w-val. A malm és a korallos tithon-neocom 
mészkövek fölött a szintén meszekből és márgákból álló urgo-aptien kö- 
vetkezik, a melyek reguienták-tól és orbitulinák-tól vannak jellemezve. 
Ezen kőzetek nevezetesen Szent- [/oná-tól Ny-ra alkotnak széles, a Dunáig 
lenyúló szalagot; keskenyebb szalagok alakjában szintén megtaláljuk még 
a Lászlóvár tithonmész-vonulatának Ny-i peremén, valamint a Szent- 
Ilona és a ljuborazsdiai gránit között fekvő vidéken is, az ott levő callovien- 
és tithon-meszek fölött. Mindezen eddig említett vonulatok általános csa- 
pásiránya É 157" K—D 157 Ny. 
Fiatalabb lerakódásokat ezen szakaszon csupán csak Coronini köz- 
ség közvetetlen közelében találunk szarmata rétegek alakjában, a. melyek 
itt az egykori szarmata-öböl legkülső szélét töltik ki és jelölik meg. Flu- 
