AZ ALDUNAI VASKAPU-HEGYSÉG RÖVID VÁZLATA. 345 
partjáig Awrura D. dr. térképezése szerint a kristályos palákon kívül 
(valószinüleg az I. csoport) a verrukano, liasguarczitok és tithonmeszek 
egymással össze nem függő részleteit találjuk, a melyek a balparti elő- 
fordulások folytatásaiként foghatók fel ; épp úgy a Milanovae felé terjedő 
mediterran öböl, melyet T. Rort LaJos főbányatanácsos az 1890-ben meg- 
kezdett Dunaszabályozás előtt megfigyelt. 
Tekintsük már most magát a Dunát és vegyük annak Sztenka-Juczi 
szakaszát közelebbről szemügyre. 
Sztenka alatt a Duna medre több mint 900 m-re tágul ki, mindamellett 
azonban 4—6 m mély. Balról azután a Kamenicza és Oravicza patakok tor- 
kolnak belé, hatalmas törmelékkúpjaikkal 500 m-re szűkítve össze a folyam 
medrét, a melyet a Berzászka patak is a szerb part felé szorít. A Duna térd- 
alakú kanyarulatánál látjuk a Kozla és Dojke nevű, VÁsáRHELYI PÁL-tól Scylla 
és Charybdisnek nevezett sellőket, a melyeket főkép a világos színű szálkás 
törésű neocomeszek alkotnak. A folyamnak az esése itt 080 m 1 km-en s medre 
ezen akadály alsó végén 380 m-re szűkül össze. A folyam azután anélkül, 
hogy lényegesen kiszélesedne, a Treskovácz alatt elhaladva eléri az [Izlás és 
Tachtalia sellőket, a. melyek közűl az elsőt porphyr-, az utóbbit verrukano- 
sziklák idézik elő. Az ezek alatt feltünő GREBEw sziklasarkantyú a Duna 
medrét 420 m-re szűkíti össze; ha azonban alacsony vízállás áll be, akkor a 
folyam közepén levő és verrukano-conglomerátokból álló Vlas-szikla alig 220 
m-t hagy szabadon a víz lefolyására. És ez egyszersmind azon pont, a melyen 
a túlságosan szűk helyre összeszorított víztömeg rendkívüli erővel jobbra 
tört és medrét szerb területen puhább krétamárgákban 2 km-re kiszélesítette. 
E kitágulásban még a szabályozás előtt megkezdődött a szigetképződés. A Gré- 
ben sziklafokán pedig az oldalt kitörő víz 30 m-nél mélyebb örvénylyukat vájt 
ki, a melynek kitöltése a szabályozás alkalmával csak nagy fáradsággal sikerűlt. 
A Vlas sellőt elhagyva Júczig igen tekintélyes szélességű a folyam. Grében 
alatt van a szaruköves tithonmeszekből álló Vrany szikla, mely a folyamot 
erősen beljebb szorítja. Balpartján a Trikule nevű tornyok romjai láthatók, 
melyek a 16. században török őrtornyok voltak. 
A Júczi sellőt a rendkívül szívós gabbrosziklák képezik, melyek alacsony 
vízállásnál alig néhány cm-nyire vannak az 1 km-en 2 m-es eséssel tova- 
rohanó víz színe alatt. Mihelyest azonban a vízár a 14 km-rel lejebb levő Masan- 
szorosnál megtorlódik, a Jucz-sziklákat is több méteres víz födi el, úgy hogy 
ilyenkor e helyen régebben is elmehettek a hajók. Még a Jucz sellőn valamivel 
felül a Brecka torkollik jobb oldalt a Dunába, a mely bőségesen hoz magával 
kavicsot s ez a kavics a Kasanig követhető részben a parton, részben pedig 
sziget alakjában való lerakodásokban. A folyam sodra e szakaszon a magyar 
parthoz van közelebb. 
A júczi sellő a Dunának Baziás és Orsova közötti szakaszának egyszers- 
mind legdélibb pontját jelzi. A folyam itt hegyes szögben ÉK-felé változtatja 
irányát. 
192 
[d 6) 
Földtani Közlöny. XXXIII. köt. 1903. 
