346 SCHAFARZIK FERENCZ 
Júcztól lefelé a geologiai viszonyok kevésbé complicáltak, mint 
eddig. A gabbrohoz csatlakozó s bizonyára ebből keletkezett serpentin 
egészen a Plavisevicza nevű falu közelébe húzódik, a hol azt az I. cso- 
port kristályos palái szegélyzik. A Nagy Kasan-szoros bejáratánál a bal 
parton puha, fekete liaskorú agyagpalákat találunk s azután fehér, vas- 
tag pados és erősen gyürt tithonmeszeket. 
A szerb parton a Porecka-völgytől K-re T. Rorn LaJos szerint a 
kristályos palák I. csoportjára bukkanunk, majd pedig Anruna dr. szerint 
a liaspalákra, a melyek a bal parton említett vonulatnak folytatását ké- 
pezik. A Nagy Kasan geologiai és tektonikai viszonyait legjobban a mel- 
lékelt profil (X. tábla 3. ábra) mutatja. A titnhonmeszek, melyeknek korát 
egy bennük a Ponikova-barlangnál talált Ammonites (Perisphinctes) frau- 
dator, Zarr. alapján lehetett meghatározni (29, 118), nagyszerű syncliná- 
lissá vannak összegyürve, a melynek tengelyében a Duna medrét kivájta. 
Úgy a Nagy- mint a Kis-Kasan (X. tábla 2. ábra) profiljában a meszek 
alatt liaspalákat találunk és pedig a Kis-Kasaniakban diabastufa betele- 
pülésekkel, a mi a keleti krassószörényi hegység liasára meglehetősen 
jellemző. Zusovió tanár a szerb parton is jelölt ki liaskorú lerakodásokat 
az Ogradina-szigettel és Jesselnicza faluval szemközt, úgy hogy a hosszú- 
kás tithonmész-teknőt jóformán köröskörül a liaspalák övezik. Csak a 
délkeleti szárny közepén tűnik fel az alaphegység, mint azt a kristályos 
kőzeteknek [/usovió tanártól a Veliki Strbac közelében kijelölt foltjából 
gyanithatjuk. 
A tektonikai viszonyok ilyen alakulása mellett kitetszik mindenek- 
előtt az, hogy a Duna, mely úgy a Kasan szoros felett, mint pédig alatta 
harántvölgyben folyik, magában a Kasanban Plavisevicza és Ogradina 
között egy hatalmas ránezteknő hosszirányában vájta ki a medrét. Völ- 
gyének ezen szakasza tehát valóságos hosszvölgy. 
A szelvények nyomán könnyen kimagyarázható továbbá a Duna- 
völgye ezen szakaszának egy másik sajátsága is. Értem ez alatt a dubo- 
vai és ogradinai hirtelen völgytágulatokat vagyis kiöblösödéseket. 
Habár a Duna a Kasan teknőjének hossztengelyét követi is, azért 
folvása mégsem egészen egyenes vonalu, hanem jobbra-balra kanyarodó. 
A Kasanban mindössze kétszer nyomul a Duna a szerb part felé, még 
pedig a balparti mészkőszirtekkel szemközt, kétszer pedig a magyar part 
felé, nevezetesen Dubovánál és Ogradinánál. Ezen jelenség egyszerű 
magyarázata az, hogy a víz addig mosta az úgy is kissé túlhajló szikla- 
falat, míg az végre teljesen le nem omlott. Ma már a Duna balpartja jó- 
val beljebb nyomult azon a vonalon, mely a Nagy- és Kis-Kasan balparti 
mészkőszikláit egymással összeköti, vagyis a Kis-Kasan mész-szirtjeinek 
Ogradina felé való meghosszabbítását jelzi. Ily módon rombolta le a 
folyó baloldali sziklapartjának egyes részét és egyszersmind alkalmat 
