350 SCHAFARZIK FERENCZ 
Ez a szikla biotitos guarczitpalákból és palás, finomszemcsés gránit- 
ból áll (30. 
A román part Verciorova és Turnu-Severin közötti szakaszának be- 
hatóbb geologiai leírását Mgazrc L. tanár adta (32) és részben ugyancsak 
ő neki köszönhetjük a geologiai térkepünkön látható bejegyzéseket is. 
Tovább DK-re végül kijutunk a Dunának oly változatos áttörési völ- 
gyéből. Az alaphegységhez mindkét párton neogen korú dombság simul, 
a melyet azután Turnu-Severinnél diluvialis terraszok váltanak fel. 
A Dunaszabályozás rövid története. 
(Gowrpa D. és HoszpoczgY A. szakmunkái alapján [13, 33, 34]) 
Már az ókorban érezték annak szükségét, hogy ezt a 130 km hosszú, 
a fennebbiekben leírt s a természettől oly sok közlekedési akadálylyal felruhá- 
zott erósiós völgyet hajózhatóvá, illetve járhatóvá tegyék. A rómaiak azon 
igyekeztek, hogy az alsó Ister mentén fekvő országok és az anyabirodalom 
között ezen a vonalon fentartsák az összeköttetést. Egy mű-útnak tervével 
már Ti8ERrus császár foglalkozott, de annak kiépítése utódjának TRaAJaxus-nak 
volt fentartva. 
Az utat a jobb parton vezették s a Kasanban, a hol az úttest számára 
egyáltalán semmi hely sem volt, azt a mészsziklába kellett vésni vagy pedig 
helyenkint a falba beeresztett gerendákra fektetni. Az ezen czélból a mészkő 
falakba vésett lyukak számos helyen, de különösen a Kis-Kasan alsó végén, 
még ma is igen jól láthatók, még pedig oly magasságban, melyet a leg- 
magasabb vízállás sem ér el. Ez az út, mely első sorban a hajók vontatására 
szolgált, a Vaskapún túlig húzódott, a hol Turnu-Severinen valamivel alul a 
TRgasJanus császártól a damascusi APOLLoDOoRIUs tervei szerint Kr. u. 102—103. 
években építtetett híd állott, mely a Mcesiaban lévő Egeta castrumhoz vezetett. 
Kőöpilléreken nyugvó nagy fahíd volt ez, az akkori időknek egyik kíváló épít- 
ménye. 
Ezenkívül a rómaiak a Prigrada-pad megkerülését is megpróbálták, a 
mennyiben a jobb parton a hajók számára egy 3-2 km hosszú zsilipes csa- 
tornát létesítettek, melyet ma már csak durva körvonalaiban lehet fölismerni. 
A római birodalom letűnése után a kereskedelemre igen kedvezőtlen idők kö- 
vetkeztek be. Előbb a népvándorlás, utóbb a törökök akasztották meg ezt a 
vidéket a fejlődésében. Csak akkor állott be a jobbra vezető fordulat, a mikor 
a magyar kormány a mult század első felében elhatározta, hogy a Dunát az 
osztrák határtól a Vaskapun alólig szabályoztatni fogja. Az Alduna és a Vas- 
kapú szabályozása iránt különösen SzÉcHENnYI IsTvÁn gróf tanusított élénk érdek- 
lődést, miután a Fekete-tengerrel való hajózási összeköttetés fontosságát 
felismerte és azért a Dunát a hajózás részére szabaddá tenni akarta. Fáradsá- 
got nem kimélve állott a vállalat élére s éveket szentelt annak kivitelére. 
Ebben VÁsáRHELYI PáL folyammérnök támogatta őt a legbuzgebb odaadással. 
SZÉCHENYI gróf mindenekelőtt a Duna vonalát legalább a szárazon akarta 
járhatóvá tenni s e terv megvalósításának eredménye az 1833 és 1837 között 
