AZ ALDUNAI VASKAPU-HEGYSÉG RÖVID VÁZLATA. 361 
Pecseneska—herkulesfürdői országutig húzódik. E két vonulat padjai több- 
nyire igen meredeken, 60—70" alatt dülnek Ny-nak, sőt ÉNy-nak is. 
A malm-mészkő a Cserna-völgy jobb partján csak egy helyen képez 
nagyobb plateaut, még pedig Bolsavnicza határában a Sicseloveczen, a hol 
rétegei a liasguarczitokon 35" alatt dűlnek Ny-nak. 
E szóban forgó mészköről petrographiai sajátságain kívül a benne — 
bár gyéren — előforduló kövületek alapján i8 el lehetett dönteni, hogy a 
malmhoz tartozik. Az Arsana legmagásabb csúcsait képező mészkő vöröses 
színű, márgás padjaiban az Aptychus lamellosus, Müxsr. elég gyakran for- 
dul elő. Több helyen a Belemmites canaliculatus alakkörébe tartozó belem- 
miteket is találtam; az Arsanatól DK-re fekvő Kremena nevű kis mész- 
csúcson pedig az Ammonites (Perisphinctes) abscissus, OPPEL és Amm. 
(Lytoceras) sp. töredékeit gyűjtöttem. 
Ha ehhez még hozzáveszszük, hogy FoETTERLE a Domogled alatt, a 
Valea Sipotban egy nerinaeat talált, akkor nyilvánvaló, hogy az imént 
tárgyalt mészkövek csak a felső jurába vagy a malmba, különösen pedig 
a tithonemeletbe tartozhatnak. A paleontologiai leletek hiányossága követ- 
keztében azonban további részletek nem deríthetők ki. 
8. A diluvtum és alluvium leérakodásai. Herkulesfürdő szorosabb 
környékén sem a fiatalabb mesozoicum, sem a terezierkor képződményei- 
vel nem találkozunk. Még a távolabbi környéken, nevezetesen a mehádia— 
teregova—karánsebesi völgyben, valamint az orsovai öbölben is, csupán 
fiatal neogén lerakódások vannak. 
Ellenben úgy a herkulesfürdői, mint a Pecseneska— orsovai Cserna- 
völgyben is, a lejtők különböző magasságain diluvialis kavicsterraszokat, 
és régi törmelékkúpokat látunk. 
Végül az a számos mésztufa-képződmény, mely a Cserna-völgy több 
pontján fordul elő, részben a diluvialis, részben pedig az alluvialis forrá- 
sok működésének eredményekép tekintendő. Ilyen mésztufa, mely a tithon 
mészkő darabjait valóságos kongiomeráttá köti össze, a Kosiu lábánál(400 m.) 
található s azonkívül a Munk-forrásnál is észlelhető. Az említetteknél 
idősebb az a mésztufa, melyet Pecseneskától ÉK-re, a Koller-magaslat 
törmelék-lejtőjén fele magasságban találunk. Ez a lerakódás teljesen elveszi- 
tette már eredeti alakját, a mennyiben részint sokat szenvedett az erosió- 
tól, részint pedig a felülről lehulló törmelék által takartatott, úgy hogy 
jelenleg az említett helyen a szivacsos mésztufát csak itt-ott látjuk elő- 
bukkanni. Ezt a lerakódást egész biztosan egy rég kiapadt forrás üledéké- 
nek kell tekintenünk. 
x 
Miután Herkulesfürdő és Mehádia környékének lerakódásaival és 
azok elterjedésével megismerkedtünk, e vidéknek még csak tektonikai 
Földtani Közlöny. XXXIII. köt. 1903. 24 
