FÖLDTANI KÖZLÖNY 
XXXIII. KÖTET. 10—12. FÜZET, 
1903. OKTÓBER—DECGZEMBER, 
KÉT ÚJ ÓRIÁSI INOGCERAMUS FAJ AZ ERDÉLYI RÉSZEK FELSŐ 
KRETA RÉTEGEBIBŐL? 
Dr. PánrYy Móx-tól. 
A XI. és XII. táblával. 
Bár az inoceramusok már a triaskortól kezdve ismeretesek földünk 
történetében, mégis legnagyobb szerepüket a krétaperiodusban s ennek 
is különösen vége felé érték el, hogy azután a krétakor végével nyomta- 
lanul eltünjenek. A krétaperiodusnak is különösen a felső részében talál- 
juk nagyobb elterjedésüket, a turon végén és a senon elején. Nagy meny- 
nyiségben s igen gyakran fordulnak elő a gosaui faciest mutató képződ- 
ményekben, de nem hiányoznak még a felső senon campanienjében sem, 
a hová az alvinczkörnyéki inoceramus rétegeket sorolnunk kell. Ezen 
inoceramus fajok bár rendszerint jól megtermettek, a 12—15 ecm.-t egyik 
irányban mérve sem igen haladják meg, de a senon elején találunk egy 
rendszerint homokkő vagy vékony lemezes agyagmárgáktól képviselt 
szintájat, a melyben az inoceramusoknak szokatlan nagyságú példányai 
fordulnak elő. Ez ideig leggyakrabban az [nocerumus digíttatus, 5ow., 
I. subcardissoides, Scnnür., In. undulato-plicatus, F. Rom. In. radians, 
ScHLÜT., In. lobatus, Müwvsr. stb. ismeretesek ezen szintájából — az 
emseherienből, a melyeknek majdnem rendes kisérője az [n. Gripsi, 
MaAnr. is. 
Az említetteknél még nagyobb faj került ki a salzburgi és később 
a wiener-waldi Flysehből, melyet FUGGER és KASTNER In. salisburgiensís- 
nek neveztek el. 
Hazánkból az irodalom szintén fölemliít több ily nagyobb inocera- 
must; még pedig legelőször Lóczy LaJosY? figyelmeztetett az aradmegyei 
Odvosról egy szokatlan nagy — 28 em. magas, 34 cm. széles — példány 
x Előadta a m. Földtani Társulat 1903 április hó 1-én tartott szaküűlésen. 
xx Lóczy LAJos: Jelentés a Hegyes-Drocsa hegységben tett földtani kirándu- 
lásokról. Földtani Közlöny VI. 1876. p. 97. 
Földtani Közlöny. XXXIII. köt. 1908. 30 
