PALAZONTOLOGIAI KÖZLEMÉNYEK. 459 
lási pontokat képeznek. Nyolcz ilyen biztos alak mutatható ki határozot- 
tan. Ezek : 
pzs 
. 
Plamorbis multiformis aegueumbilicatus : 
Plamorbis multiformis discoideus ; 
Planorbis multiformis trochiformis : 
Planorbis multiformis elegams ; 
Plamorbis multiformis rotundatus ; 
Planorbis multiformis denudatus ; 
Planorbis multiformis costatus és 
s. Planorbis multiformis Kochi nova varietas, mely utóbbit 
Kocn tanár úr tiszteletére, az ő nevéről voltam szerencsés elnevezhetni s 
melynek leírását a továbbiak során fogom adni. 
Nagyon érdekes az a körülmény, hogy a Planorbis multiformis felső 
változatainak alaki leszármazása nem mutatható ki minden tekintetben, 
a mennyiben a legtökéletesebb formák (trochiformis, Kochi) a planorbis- 
rétegek második harmadába esnek s ezektől fel- és lefelé számítva, ismét 
egyszerűbb alakokat találunk. Ez az ugrás nem magyarázható másként, 
mint azáltal, hogy a Planorbis multitformis a typusos xplanorbiformis, 
alak (az irodalomban Valvata planorbiformis, SCHÜBLER) megtartására 
mutat hajlandóságot. E feltevésemet támogatja az a tény is, hogy a meg- 
nyúlt alakok (trochiformis, Kochi, denudatus) száma átlag sokkal kisebb, 
mint az alacsony alakoké (az elegans-tól az aegueumbilicatus-ig). 
A mi azonban HILGENDORF e planorbisv genusát illeti, részemről mégis 
sokkal helyesebbnek tartanám — már a prioritás révén is — BucH és 
DesHavYeEs xValvatav-genusát fentartani, illetve a Valvata multiformis, 
BRowx. sp. nevet visszaállítani, még pedig főleg azért, mert míg a recens 
planorbis-nál nem találunk sohasem a valvata-éhoz hasonló alakot, addig 
a valvata gyakran felveszi a planorbis lapos alakját. 
HILGENDORF erre vonatkozólag megjegyzi (id. mű, 476. old.), hogy 
azért tartja szükségesnek a valvata genus-név helyett az új xplanorbis, 
felállítását, mert egyrészt stratigraphiailag kimutatható, hogy a megnyúlt 
alakok, melyek tényleg megérdemelnék a valvata vagy paludina nevet, 
szintén a typusos planorbis-alakra vezethetők vissza, másrészt, mivel 
. ezeknél a változatoknál nincsenek fedők, mint a valvaták-nál. E fel- 
tevés ellen szól az a körülmény, hogy a Planorbis m. trochiformis fek- 
vési helye felett közvetlen s az erre következő rétegekben is fokozatos 
visszafejlődés észlelhető a typusos eplanorbiformisv alak felé s így Hi- 
GENDORF megokolása, melylyel a planorbis-genust akarja támogatni, nem 
egészen helyes. A geologiai törzsalakok planorbis formája ugyanis nem lehet 
döntő érvelés ott, a hól nemcsak a lapos alaktól felfelé mutatkozik fokozatos 
vergálás, hanem megfordítva (a trochiformis-tól) lefelé ismét degeneráló- 
dás áll elő. A mi pedig HiILGENDORF második megokolását illeti, érthető, 
s 4 LG 
al repteri 
