474 Dr LÖRENTHEY IMRE 
budaimárga pteropodás szintjével, amennyiben RzEHAK ezeket a legfelső 
eoczénbe, vagy legalsó oligoczénbe hajlandó sorózni, én a mi pteropodás 
márgáinkkal való nagy egyezés alapján inkább az utóbbiba vagyok haj- 
landó venni. ; 
A Budapest környéki pteropodás márgában a Valvatellan kivül van 
még egy Meleltanak sok pikkelye, fejcsontjai, csigolyák és úszótövigsei: 
továbbá egy (raleocerc-hal s egy Notidanus fogai s növény- nyomok ; 
ezek benne a szabadszemmel is látható gyakoribb kövületek. ; 
A Kis-Svábhegyen és a Rózsahegy déli lábánál a budai márgának e 
legfelső rétegeibe guareztrachyttufa-padok vannak települve. Ilyen tufa- 
pad a Kis-Svábhegyen öt, a statisztikai hivatal kertjében pedig hat van 
föltárva. E tufapadok pár újjnyi vastagok, csak felülről a második vasta- 
gabb, ez majdnem egy arasznyi." A tufában a guarcz az egyedüli elegy- 
rész, mely épen megmaradt, míg a többi elegyrész kaolinná alakult: át.? 
Felülről számítva a 4. és 6. tufa-réteg közötti márgapadok azok, melyek- 
ben nagymennyiségben vannak a pteropodák. A farkasvölgyi budai már- 
gában ilyen auarcztrachyttufát eddig nem találtam. ; 
E pteropodás márga a budai márga felsőrészében jól jellegzett s 
könnyen fölismerhető szintet formál, melyet az ország különböző részei- 
ben kifejlődött cClavulina Szabóisv rétegeken belül talán sokkal jobban 
lehet szintjelzőnek tekinteni, mint a foraminiferákat, s a pteropodáknak 
nagy előnyük az is, hogy minden iszapolás nélkül már a helyszinén sza- 
badszemmel is könnyen fölismerhetők s így bizonyos rétegek egykorúsága 
már a helyszinén megállapítható. Én ezt a Budapest környéki pteropo- 
dás márgát hajlandó vagyok az auerschitzi és mautnitzi pteropodás már- 
gával egykorúnak venni, mely esetben azok is alsó oligoczénkorszak- 
beliek. 
A Budapest környéki pteropodás márga pteropodái a  Valvatella 
genuszba tartoznak, melyet Wirriam M. GaBe, 1872-ben Planorbella néven 
írt le, de csak 1881-ben jelent meg nyomtatásban." Ugyanezekre az ala- 
kokra 1874-ben Crem. Mökcn a Valvatella genuszt állítja föl," s mivel 
! Ez a Kis-Svábhegy alján lévő föltárásban a legfelső tufaréteg. 
: A trachyttufát most már ismerjük SzaáBó (A Nummaulitképlet viszonya a 
traehythoz Vihnyén Selmecz mellett, Földtani Közlöny IX. köt. 310. lap.] nyomán 
a felső-eoczén Numm. intermedius mészből és a kisezelli tályogból (ugyanott). Én 
pedig ismertettem a közbeeső rétegekből a Kis-Svábhegyről a nummulitos mészkő- 
ből [LŐRENTHEY: Adatok Magyarország harmadkorú rák-faunájához (Math. és Term.- 
tud. Közlemények. XXVII. köt. II. szám 11. lap)! és most a budai márgából. 
5; W. M. GaABB. On the topography and geology of Santo Domingo, 1872. 
([Transactions of the American Philosophical Society. Új sorozat XV. köt. Philadelphia, 
(1981. 55201] 
CLEM. MöRcH. Forsteningerne i Tertiaerlagene i Danmark. Kjöben- 
havn, 1874. 
