480 IRODALOM. 
városnak a XIX. században volt bányászatának leirására. A munka e részé- 
ből a következő adatokat emeljük ki: 
A vasérczek e vidéken igen jó minőségűek és termelésük évi átlaga 
100,000 a. A rézérezbányászat, a mely még a nyolczvanas évek elején meg- 
közelítette az 1000 g havi átlagot, hanyatlásnak és pusztulásnak indult. 
Fakóérczet is fejtettek még 1860 körül is, de ez is teljesen megszünt. Dobsina 
bányamívelésének legérdekesebb része a kobalt- és nikkelércz bányászata, 
mely a XIX. század folyamán feltünve, ugyancsak e század folyamán le is 
tünt. E bányamívelési ág 1808-ban nyílt meg és a hatvanas évek vége felé 
érte el virágzását s egyenlően kedvező eredménynyel a nyolczvanas évek elejéig 
állott üzemben. A 18—209o0 nikkelt és 3—4£90 kobaltot tartalmazó érez g-ának 
ára előbb 36—40 K, majd, különösen a hatvanas években 60—80 K volt 
50 Kg-onkint, a hetvenes évek elején pedig g-nkint már 280—300 K. A nyolcz- 
vanas évek végével a kobalt- és nikkelérezeknek már szórványos fellépése, a föl- 
tárások kedvezőtlen volta és ez érczek folytonos árhanyatlása (1 g akkor már 
csak 50 K-t ért) magával hozta e bányászati ágnak Dobsinán való beszün- 
tetését. 
Ezek után az olvasó még a városi altáróra, a gépberendezésekre, a jóléti 
intézményekre, a bányatárspénztárra és bányaiskolára vonatkozó adatokat 
talál. GürL V. 
(6.) GoRJANOvIÓ-KRAMBERGER KÁRony: Palaeoichthyologiai adalékok. A. m. 
kir. Földt. Int. Évkönyve. XIV. köt., 1 füz. Budapest, 1902. — 20 old., 
magyar és német. 
Ez adalékok 8 fosszilis halfajnak (közöttük 6 új) leírását tartalmazzák, 
a melyek 7 nembe tartoznak. Belőlük 4 faj Magyarországról származik és pedig 
1. Clupea hungarica nov. form., a rákosi pontusi kor képződményeiből (rákosi 
téglavetők, Budapest mellett), 2. Clupea dolj eana, Gon. Kg. SzenterzsébettőL ÉNy-ra 
(Baranya m.) szarmataképződményből, 3. Gadus lanceolatus, GoRJ. Kg. szarmata- 
márgákból az Ödenkloster kőbányából, Brucktól DNy-ra (Moson m.), 4. Garamac 
Böckhi nov. form., a sopronmegyei szentmargitai lajtamészből. A szarmatakori 
két hal a doljei és podsusedi (Zagreb mellett) fajokkal megegyeznek, míg a 
szentmargitai mediteránkori Caranw Böckhi a GCaramgidae család új faja, a 
Clupea hungarica pedig a Clupea genusnak eddigelé ismeretlen kitünő kar- 
ban levő s jeles tulajdonságokkal kitüntetett alakja. Az 5-ik faj, Lates croati- 
cus nov. form., a Zagreb közelében fekvő Dolje szarmatkori tripoli képződ- 
ményéből való. Ennek, e lelethelyre jellemző halnak nembéli rokonai az édes- 
vizek lakói ugyan (Afrika, India, Ausztrália), de életmódjuk olyan, hogy igen 
gyakran az elegyes vizeket is fölkeresik. Ennélfogva a lates-nemnek a szarmata- 
rétegekben való előfordulása új eset ugyan, de a hal életmódja és a fizikai 
állapotok szerint egészen megfelelő és természetes jelenség. 6. Chrysophrys 
intermedius nov. form. Scet.-Rosalián, Sct.-Georgen mellett Stájerországban 
talált meglehetősen nagy hal, mely a lajta- vagy lithothamniumos meszek 
zónájából, még pedig a mész és homokkő határából került. Az említett mész- 
kövek ugyanis Cillitől K felé a Woglina völgybe nyúlnak s a tiszta mész- 
rétegek egyrészt agyagos, másrészt guarczhomokos rétegekkel váltakoznak, 
