IRODALOM, 481 
sőt homokkővé is átalakulnak. Két igen jól megmaradt s eddig még le nem 
írt hal: 7. FEnchodus longipinnatus nov. form. Supetarról, Braaza (Braé) 
szigetéről és 8. Coelodus (rasperinit nov. form. Solta szigetéről, Dalmát- 
országból, az ottani felsőkrétakori világos, táblás mészrétegekből való. 
Günn V. 
(7.) MuRaxözy KÁRotnYr : A. talajról. Természettud. Közlöny. XXXIV. köt., 
október, november és deczember havi füzetek. Budapest, 1902. — 
61 old., magyar. 
Szerző négy fejezetben foglalkozik a talajjal. Az elsőben a termőtalaj 
keletkezéséről értekezvén, a vizet említi mint leghathatósabb tényezőt a kőze- 
tek átalakításában. A víz munkája két irányú : fizikai és ehemiai. Mint fizikai 
tényező fagy idején a víz kiterjedve, a kőzetet szétrepeszti, eső képében 
lemossa és tovább sodorja. Mint chemiai tényező a víz mállasztólag hat a 
közetre ; így a földpátokból — melyek legfontosabbak a talaj képződésénél — 
a víz és széndioxyd hatására agyag, hamuzsír és guarczhomok keletkezik. 
Szerző ismerteti a különböző talajnemek eredetét. Érdekesek a Tisza és Nilus 
iszapjának elemzési adatai, a melyekből kitünik, hogy a Nilus vize gazdagabb 
kaliban, de a többi növényi tápláló anyag mennyisége közelítőleg ugyanannyi 
mint a Tisza vizében és iszapjában. A második fejezetben a termő talaj 
sajátságairól szólva, ismerteti a különböző — helytálló, víz- és szélhordta? — 
talajok fizikai tulajdonságait, így a talaj szemecskézettségét, kötöttségét, zsu- 
gorodását, bemelegedését, vízszívó képességét, vízfoghatóságát, vizet tartó 
képességét és a talaj nedvszivóságát (hygroscopicitás). A harmadik fejezetben 
a talaj chémiai tulajdonságait tárgyalva ismerteti LIEBIG, HELLRIGEL, WAGNER 
theoriáit. Nagyjelentőségű legújabban WaGcGwERnek talajvizsgáló módszere; ő 
ugyanis trágyázó kisérletekkel igyekszik a talaj trágyaszükségletét kipuhatolni. 
Nem vizsgálja a talajt, hanem kutatja, hogy a növény, mely tápláló anyagokat 
hálálja meg egyik vagy másik talajon. Ilyen kisérletekkel foglalkozik minálunk 
Magyarovárt CsERHÁTI. Megemlíti szerző az állatnélküli gazdálkodást, mely- 
nek úttörője ScHunrz, ki gazdaságában csupán ásványi eredetű növényi tápláló 
anyagokat használt, a nitrogént kivéve. Talajának nitrogén tartalmát t.i. úgy 
növelte, hogy a vörös lóherét virágzásában alászántotta, így a talaj nemcsak 
nitrogént, hanem humuszt is kapott. Szerző egy általa végzett kisérlet alap- 
ján győződött meg arról, hogy a növény tökéletes fejlődéséhez nem elegendő 
a talajlevegőben lévő széndioxyd, hanem szükséges, hogy a levelek a levegő- 
ben levő széndioxydból is vegyenek fel szenet. A talaj termő erejének fokozása 
czímű fejezetben elmondja MunRaxközv, hogy a termő talaj jó karban tartása 
és a sikeres termesztés függ: az okszerű megműveléstől, a kellő trágyázástól 
és a helyesen megválasztott vetésforgótól. A talaj művelési módjai között leg- 
fontosabb a szántás, mely arra szolgál, hogy a talajt beérlelje és víztartó 
erejét növelje. A trágyázással a talajban a kész tápanyagot gyarapítjuk. Hogy 
a talaj ne használtassék ki egyoldalulag és ne állhasson be a talaj únottsága, 
alkalmazzuk a vetésforgót. A talajjavító munkálatok közül megemlíti szerző 
a mély szántást gőzekével, a rigolozást, a lápégetést, láptelkesítést, fénkulturát, 
