40 



Sve kad bi ona depresija, u kojoj se nalaze topiiske terme, bila 

 dlluvijalna kao što su to jednoličnim diluvijalnim pokrovom zastrti 

 daleki krajevi oko Topuskoga, ipak se ne bi mogla a ma ni u kojem 

 slučaju svesti rečena depresija s oledbom gore zagrebačke u 

 uzročnu svezu. Ta vaskoliki okoliš oko Topuskog bio je za jure i 

 krede na daleko i široko na suhu, te izvržen dugotrajnom utjecanju 

 atmosferijila, koje su onaj kraj u onom ogromnom razdoblju tako 

 snizili, da je tamo isključena svaka oledba, a velika udaljenost t? 

 depresije od bilo kojega glečera, isključuje pomisao na kakovu ero- 

 ziju one depresije pomoću leda. No kod toga je odlučan fakat, što 

 je topuska depresija aluvijalnoga podrijetla, te erozijono djelo rijeke 

 Gline, kako sam to pokazao u svojoj raspravici „ Geolog ijske i 

 hidrogmfijske pnlil;e oko Topuskog'', koja je nedavno izašla u 

 „Radu" akademije (Vidi knjiga 161. pg. 17. — 34.). Time dakako 

 pada i svaka ideja, da bi topuska depresija bila u nekoj uzročnoj 

 vezi s oledbom gore zagrebačke. 



Na pitanje, da li je bila gora zagrebačka kada oleđena, 

 može dakle biti samo negativan odgovor. Gora zagrebačka nije 

 nikada bila oleđena. Dokazi tomu su tako jasni i svakomu, koji 

 znade lučiti sedimentarne tvorevine od onih karakterističnih gle- 

 černih morena, da ne će ma ni časak biti u dvojbi o podrijetlu, 

 dotično postanku zagrebačkoga pribrežja. Već se par godina 

 kopa glina iza kuće „k Mandatici" u Ilici u svrhu priugotavljanja 

 opeka. Ja sam dao otvorenu partiju onog brijega, koji sačinjava 

 dio zagrebačke terase t'otografijski snimiti. Slika Vam predočuje ho- 

 rizontalno nasloženi kompleks žute i sive dovine s uklopljenim par- 

 tijama pijeska i potočnoga valuća. Već je ova slika dosta svakomu, 

 da bude na čistu o postanku ovoga dijela zagrebačke terase. No 

 prošle su jeseni otkopali u Fratršćic*i — ispod sv. Duha — ve- 

 liku ijartiju brijega pravcem N— S, a tu nam se i opet ukazuje 

 horizontalno staloženi, a 13 m. debeli slojni kompleks, sastavljen 

 od žute i sive dovine sa poviše vrsta potočnoga valuća. Ali i 

 na drugim mjestima zagrebačke terase: u Tuškancu, na Salati 

 i Canroku i dalje nad Lašćinama —jednom riječi svagdje motrimo 

 potočnoga valuća i to valuća, kakovoga i danas potoci centralne 

 česti gore zagrebačke sobom nose. Idemo li bliže gorskom rubu, 

 to ćemo opaziti, da je i potočno valuće što no je uklopljeno u 

 onoj žutoj ilovini, sve to krupnije, a često i pomiješano sa ru- 

 ševnim još nezaobljenim kamenim materijalom gorskih obronaka, 

 što no se sveudilj otkidaju i padaju u dolinske brazde. 



