42 



Time držim, da je pitanje o oledbi gore zagrebačke jednom 

 za uvijek otklonjeno. 



Profesor Hranilo vi ć veli na i^tranici 144. svoje geografije 

 ovo: „Ravnjak na kojemu se je raširio gornji grad, izravnala je 

 Sava". — Ta tvrdnja gosp. Hranilovića i opet ne stoji u skladu 

 s faktičnim prilikama. Sto više, rijeka Sava nije nikada tekla po 

 onoj terasi, na kojoj je gornji grad, sv. Duh, Salata, Mirogoj i 

 t. d. Nigdje tu ne motrimo riječnoga nanosa, kojega je Sava 

 ostavila svagdje, kud je ona tekla. No rijeka Sava nije ni mogla 

 nikada ostavljati na zagrebačkoj terasi valuća, jer ona nije za 

 čitavoga diluvija nigdje tako visoko tekla, kako je visoka ravan 

 ove terase. — Da nam bude stvar jasna, valja da se malko osvr- 

 nemo na geologijsku prošlost rijeke Save. Sava je za diluvija 

 uljezla između sv. Nedelje i Susjeda u savsku nizinu erodiravši 

 tom prilikom sarmatske i pliocenske naslage između sv. Nedelje 

 i Susjeda, i stvorivši abrazionu terasu Nedeljsko-Rakitsku. Visina 

 dna rijeke Save iznosila je tada kod Rakitja 145 m. aps. vis. 

 To se je dno spuštalo pravcem SE tako, da je ono kod sv. Be- 

 nedikte bilo 1-2S m. visoko i t. d. — Dok je dno Save kazivalo 

 napomenute visine, dotle je već postojala zagrebačka terasa, koja 

 je primjerice kod sv. Duha nadvisila savsko korito od sv. Be- 

 nedikta za 16 m. ! Za ono doba, bila je gora zagrebačka t. j. 

 njezin južni obranak — lijeva, a sjeverni obranak Vukomeričkih 

 gorica, desna obala savske nizine, po kojoj se je tada rijeka Sava 

 amo tamo vijugala. No kasnije se je odklonila Sava od svoje 

 desne obale, pak si je začela udubljivati svoje korito na pro- 

 storu sv. Benedikta i Zagreba, ostavivši terasu sv. Benedikt-Bre- 

 zovicu. Sadanje pak riječno korito oscilira (kod Zagreba) oko kote 

 1 18. Novo se je dakle savsko korito pomaklo k sjeveru sve do ruba 

 zagrebačkoga pribrežja. Da je tonui tako, izlazi odmah, ako si 

 pomishmo uklonjeno ono 5 m. ilovine, što se nalazi povrh 

 savskoga šljunka u kraju zagrebačkoga vodovoda, pak ćemo opet 

 dobiti kotu 118 kao i kod sadanjega savskoga korita. Ono 5 m. 

 ilovine, što kod Zagreba pokriva savski šljunak, mladoga je po- 

 drijetla, a potiče s obronaka pribrežja. Ta se ilovina prema tomu 

 sve to većma istanjuje, idući od Zagreba k Savi. Zašto je pak ri- 

 jeka Sava za gornjega diluvija pi'iklonila svoj tok Zagrebu, raz- 

 logom je paraklaza uz koju se je nizina nešto spustila, a po tom 

 se Sava i odmakla u novu depresiju, da tamo vijugajući se, za- 



