43 



ostavlja tragove svoga toka. — S obronaka doplavljene mase 

 ilovinske i potočni materijal otklonile su opet Savu u sadanji 

 kraj njezina toka. 



Zagrebačka je terasa dakle produkat sedimentacije stajaćih 

 voda i potoka postpliocenoga doba, a taloženje odnosnih naslaga 

 dogodilo se je iza dizanja trupa gorskoga, pri koncu pliocena, 

 uzduž one lomne linije, koja se vuče na podnožju gore zagre- 

 bačke crtom Susjed, Gračani, daklem pravcem WSW — ESE. 

 Ovu nam paraklazu markiraju diskordancije mladih terciernih 

 naslaga preko paleozoičkih taložina na lomnom rubu gorske tru- 

 pine, pa onda topla vrela uzduž te lomne crte. Postplioceno di- 

 zanje gore dokazuju nam oni pod 14° podignuti kongerijski la- 

 pori. Ravna dakle linija, te nenadani prelaz zagrebačkoga pri- 

 brežja u savsku nizinu, uzrokovala je spomenuta paraklaza. Za- 

 grebačka terasa spada nesumnjivo u kategoriju tektonskih terasa, 

 pa se ona ima smatrati tipičnim primjerom te vrsti. Susjedna 

 pak stepenica sv. Nedeljsko-Rakitska-Brezovička, u gornjoj je svojoj 

 česti — abraziona, a južno istočna čest akumulaciona terasa. 

 Ove se pak terase, kako ste se gospodo osvjedočili, 'razlikuju među- 

 sobno genetički — dakle se bitno razlikuju od zagrebačke stepenice. 



Bilo je dašto već i u preddiluvijalno doba rijeka, koje su 

 već za dolnjega pliocena zaostavile svoj nanos po obron- 

 cima gore zagrebačke, kao primjerice u Lisičini i gornjem Ste- 

 njevcu, a bilo je i gornjo-pliocenskih t. zv. tracijskih rijeka, 

 koje su nam nasložile šljunka — primjerice oko sv. Martina 

 blizu Okića. No te stare rijeke tekle su tu prije diluvija i ne- 

 maju dašto ništa posla s našom — mnogo mlađom — zagre- 

 bačkom terasom. 



Dr. Dragiithi Gorjanović. 



