297 



zana, osobito u ekvatorijalnom pojasu; druga pokazuju po cie- 

 loj površini, izuzev obije polarne strane, razbacane izolirane mrlje; 

 treća imadu na jednom polu neprekidni vienac mrlja, dok su 

 ekvatorijalni pojas i j)i'otivna polarna strana samo sitnim izoli- 

 ranim pježicama posuti; četvrta se napokon iztiču sa jednom ve- 

 likom ili sa više manjih nepravilnih mrlja, što koso teku od 

 jednoga pola prema ekvatoru, dok je ostala površina prilično 

 jednomjerno poprskana. Najveće mrlje, što sam ih opažao, mje- 

 rile su oko 1^ cm. Nije presmiona tvrdnja, da se sva jaja od A. 

 nisus (L.) dadu svesti na ova četiri temeljna tipa, ma koliko 

 inače neznatno diferirala. ü rekvijetnih jaja je osnovna 

 boja musavo-bjelkasta. 



Pojedina zrela jaja teže 19 — 2o gr. Obično iznosi zrelo leglo 

 skoro polovinu tjelesne težine ženke. Ekvatorijalna periferija 

 kreće se izmedju 10— 12 cm, meridijonalna redovno je za 1 cm 

 duža. Polarna os mjeri 4 cm, ekvatorijalna preko 3 cm. uspo- 

 redimo li leglo kobca leglu koje druge grabilice, koja se s njim 

 u tjelesnoj veličini podudara, iznenadjuje nas i težina i veličina 

 jaja. Tako na pr. najteže jaje od Tinnunculus tinnunculus (L.) 

 nije tako težko kao najlakše jaje od A. nisus (L.) Najteže jaje 

 jedne i druge vrste diferira za 5 — 6 gr. Razlika izmedju najtežih 

 jaja uviek je znatna, razlika izmedju najlakših uviek očita. 



Po broju jaja su legla ptica grabilica konstantna (na 

 pr. Gircaetus galhcus [Gm.]) i varijantna. U ovu drugu mnogo 

 veću skupinu ide i leglo naše ptice. Kod svakoga varijantnoga legla 

 morala bi oologija razlikovati tri stepena: minimum, opti- 

 mum i maximum. Čudim se, što do ov^e razdiobe nije došao 

 već prije mene koji ornitolog, jer se ona u prirodi kod malo 

 točnijega opažanja jasno očituje. I varijantno leglo od A. nisus 

 (L.) ima sva tri stupnja. Od 37 meni poznatih legla, sadržavalo 

 je njih 6 po šest jaja, 18 po pet jaja, 6 po četiri jaja, 4 po 

 tri jaja, 3 po dva jaja. Prema tomu nam leglo od 5 jaja prika- 

 zuje normalni optimum, a legla sa 6 i 2 jaja maximum i mi- 

 nimum varijantnoga legla od A. nisus (L.) za naše krajeve. Ni- 

 kad nisam do sada našao koje leglo sa sedam ili pak samo 

 s jednim jajem, ü ornitologičkoj zbirci narodnoga zoologičkoga 

 muzeja u Zagrebu nalaze se samo 3 legla od A. nisus (L.) : dva 

 sa po 5, a jedno sa 6 mladih. Od ukupnoga zbroja (37 -r 3 = 40 

 legla) odpada dakle upravo polovica (20 = 18 -|- 12) na legla 



