323 



Kad je napokon u januaru g. 1458. proglašen bio kraljem 

 Matijaš Korvin, obratio se Kaptol na njega moleći ga, da mu se 

 Popov toranj povrati. Na kaptolsku molbu napokon kralj pismom 

 od 20. juna 1450., zabrani gradskoj općini, da ne smela niti 

 ičim sprečava kaptolu zaposjednuće Popova tornja sa svim, što 

 mu od starine pripadalo. 



Poradi ovoga kraljeva naloga kaptol je doduše zaposjeo 

 Popov toranj, ali što radi svednevnih građanskih zadjevica, a i 

 s toga, što se pred provalom turskom počeo utvrdjivati Kaptol 

 (g. 1473), nije se već mnogo brinuo o Popovom tornju, a s ove 

 nebrige i nemara počela je ova tvrđica po malo i propadati. — 

 Upozoren na to kralj Matijaš, u brizi da se sačuva ova ako i 

 malena utvrda, koja bi u slučaju turske provale ipak mogla biti 

 znatnim braništem, odasla na 25. juna 1479. pismo zagre- 

 bačkomu kaptolu, u kojem mu predbacuje, što je tako zane- 

 mario ovu svoju utvrdu, da se danomice ruši, a to da je velika 

 nesreća za sam grad, pošto bi se s nje uspješno mogao braniti 

 proti neprijatelju, zato mu strogo zapovijeda, da Popov toranj 

 popravi, a tim popravkom da je već gotov do polovine mjeseca 

 augusta, a u popravljen da smjesti valjanu posadu ; ne učini li 

 toga, da će mu on ovu tvrdu uzeti i onomu dati, koji će ju 

 popraviti i posadom pojačati. 



V koliko se udovoljilo ovoj strogoj kraljevoj zapovjedi nije 

 nam poznato, ali scijenim, pošto su kanonici Kaptol i utvrdili 

 i gradjanitvom naselili (u Opatovini), a uz utvrđeni Kaptol 

 utvrdila se i stolna crkva, pa tim na obali Medvešćakovoj nastale 

 dvije tvrđe, da je Kaptol Popov toranj sasvim napustio, a tim, 

 pošto po postojećem sada općinskom pravu zapuštene kuće i 

 posjedi pripadahu općini, da je ona posvojila Popov toranj, pak 

 ako li i sada ne, to ga je kaptol za stalno izgubio za doba prije- 

 slolne borbe među Ferdinandom, austrijskim vojvodom i Ivanom 

 Zapoljom (1 520.— 1529.); tada bo u Zagrebu na Gradcu smještena 

 Ferdinandova vojska za stalno ga otela kaptolu kao pristašama 

 Zapoljinim. 



Odlaskom Ferdinandove vojske preuze gradska općina Popov 

 toranj, ali ga ne popravljaše, već ga zanemari i prepusti zubu 

 vremena, da ga glođe, a bio bi ga izglodao, da se nije našao 

 odvažan čovjek, koji ga spasio od propasti, a taj bijaše kraljevski 



