91 



ispravne; već iz toga, što ih ima više, izlazi, da ne moga biti 

 sve ispravne, ali je put i način pokazan, kako treba raditi ; a 

 eksperimentalna fiziologija je mlada nauka, njezini dosadašnji 

 uspjesi skroz zadovoljavaju. Jeli Schneider fiziološkim eksperimen- 

 tom pokazao, da se kontraktilitet ne može mehanistički rastumačiti? 

 Nije, nego je najprije postavio svoj vitalištički nauk, a onda je 

 na temelju morfoloških opažanja na živoj plazmi došao do za- 

 ključka, da dosadašnja tumačenja ne valjaju. Schneiderov vitaUzam 

 je, kako Driesch kaže, fingiran, jednostavna tvrdnja. Na gornjem 

 primjeru se odmah vidi sva različnost u metodi mehanističkoj i 

 vitalističkoj ; ova se potonja mora s principijelnih razloga otklo- 

 niti. Spominjem odmah, da su Driesch i mnogi drugi vitalisti pro- 

 tivni vitalizmu Schneiderovom. 



Schneider stoji po vlastitom priznanju najbliže paleovita- 

 listima. Dok su se stari vitalisti više općenito o vitalnoj sili izra- 

 žavali, Schneider ju kao posebnu energiju (po njegovom pri- 

 jašnjem mišljenju) s ostalim energijama ispoređuje i točnije 

 definira. Ni najelementarnije vitalne funkcije (gibanje plazme, 

 asimilacija i t. d.) ne mogu se bez pomoći vitalne energije razu- 

 mjeti, Schneider zove vitalnu energiju i psihičkom, on je pan- 

 psihist. Energija, koja je vezana na kemičke atome, razvija u bio- 

 molekulima osobitu vrstu djelatnosti: vitalnu energiju. Prema 

 tome bi se i ta psihička ili vitalna energija mogla u posljednjem 

 redu kao i sve druge energije svesti na gibanje atoma. U 

 kompliciranoj građi biomolekula dana je atomima mogućnost, da 

 tu novu energiju proizvedu, koja nastaje promjenom n. p. iz 

 kemičke energije, a može se s druge strane n. pr. u termičku 

 energiju pretvoriti, tako da je zakon o držanju energije usčuvan. 

 Ako bude sintetička kemija i nadalje tako napredovala, onda će 

 biti jedanput moguće i umjetno takve molekule sačiniti, koji će 

 moći vitalnu energiju producirati t. j. oni će biti živi biomolekuli. 

 S pravom je jedan kritičar Schneiderov spomenuo, da bi moralo 

 biti moguće vitalnu energiju prikazati kao svaku drugu energiju, 

 a na to bogme nitko ne misli. Sličnu vitalnu energiju uzima i ke- 

 mičar Ostwald, ali samo što se tiče „duševnih" funkcija, te je 

 zove nervnom energijom; eksistencija takve energije nije ni čim 

 ovjerovljena. Pod utjecajem se vitalne energije diferencira plazma, 

 razvija i svrsishodno funkcionira: sve šuto p.sihični fenomeni, jer 

 ^su praćeni osjetima, psihičkim elementima. Što više, osim osjeta 



