9ž 



imaju biomolekuli i svijest, dakle sva svojstva najkompliciranijega 

 organizma. Iz tako dobro opskrbljenih biomolekula lako je;organski 

 svijet sagraditi. Schneider je pošao sa stajališta, da je život 

 skroz nepoznat proces (mehanizam je samo zabluda) i evo nam 

 daje odmah i riješenja zagonetke. 



Dok vitalni principi Driescha i Reinkea po sebi ne mogu 

 nikakve radnje vršiti (nego tek posredovanjem energija poznatih iz 

 anorganskoga svijeta), obavlja vitalna energija po Schneideru naj- 

 veći posao u organizmu. Tako\^a vitalna energija morala bi se 

 svesti dati na centralne sile (Zentralkräfte), a time bi se došlo 

 mehanizmu, samo što je nemoguća energija s takim svojstvima, 

 kakva joj Schneider pripisuje. Schneider stoji u protivnosti i s 

 neovitalistima, koji listom drže, da je kombinacija tih centralnih 

 sila nedostatna, da se njome život protumači; osim njih (ali ne 

 bez njih) još je nešto potrebno. Filozofi vitalist E. v. Hartmann 

 kaže: ,. Schneiders Versuch den Vitalismus auf Grund einer le- 

 benden Substanz und einer vitalen Energie zu errichten, muss .... 

 als völlig gescheitert gelten." 



Schneider je međutim ovu svoju s više strana vrlo oštro kri- 

 tiziranu i osuđenu teoriju napustio, ali vitalist je ostao. Gubeći 

 sve više vezu s biološkim činjenicama kreće se novi Schneide- 

 rov vitalizam sasvim na polju metafizičke filozofije: ujedno kuša 

 približiti se ostalim vitalistima. Ima vitalne energije, ali ta se ne 

 može isporediti s materijalnim energijama. Schneider sam kaže, 

 da ga je truda stalo, dok je sam sebe razumio, pa otuda ta pro- 

 mjena, pak da i drugima vitalistima ne ide bolje sa razumijevanjem 

 samoga sebe, a kamoli da drugoga točno razumiju. Ovoga puta 

 mu je polazna točka analogija vitalnoga s anorganskim i to s termo- 

 kemičkim procesom. Uz kemički proces vezani su i termički feno- 

 meni (endo- i eksotermični kemički procesi). I na živoj tvari vi- 

 dimo na pr. fizičke procese (promjena kohezije i t. d.), na koje se 

 vitalni fenomeni vežu. Ta predpostavka Schneiderova ima istu 

 generalnu pogrješku kao i ona zapređašnju njegovu vitalnu energiju, 

 da je sasvim fingiiana, a učinjena je samo od želje za jednim vita- 

 lističkim principom. Živa tvar je ta osobita tvar, na kojoj su fi- 

 zičko-kemički procesi praćeni vitalnima. Što to znači ? Razjašnje- 

 nje daje nam Schneiderova psihologija, jer je vitalitet psihički 

 fenomen. Kao što je supstrat termičkoga procesa molekularni sup- 

 strat, a kemičkoga atomni (afinitet), tako je supstrat vitalnoga pro- 



