108 



i poplavi iznova svu sjevernu Bosnu od prilike do paralele Pe- 

 trovac-Maglaj-Zvornik. To je transgresija panonskoga mora za 

 mlađe miocen-formacije. Razumije se, da su se poradi tih geotek- 

 tonskih promjena i hidrografske prilike morale promijeniti, ama 

 pravac riječnoga tijeka možemo za sada tek naslućivati. Tako je 

 vjerojatno, da su pri postanku planina dinarskoga sistema i rijeke 

 Bosne udarile pravcem od jugo-istoka prema sjevero-zapadu, 

 kako ga djelomice i danas imadu, te su utjecale u mlado miocen- 

 more. Po Suessovu mišljenju seglo je to more 440 — 450 m. 

 nad niveau današnjega mora.^) Do toga se je zaključka došlo sli- 

 jedeći trag naplavku, što ga je to more na svojim negdašnjim 

 obalama postvaralo. Po tome dakako ne bi taj naplavak smio 

 sezati u veću apsol. visinu od 450 m. Međutim se je toga na- 

 plavka, i ako sporadično, (n. pr. u Majevici planini) našlo i u 

 visini od 000 m^). Moglo bi se po tom pričinjati, da račun 

 Suessov nije sasvim ispravan. No ne smijemo zaboraviti, da su 

 se geotektonski procesi i iza miocena obnavljali, te su tim pro- 

 cesima (n. pr. postpliocenskim nabiranjem) mogli oni krajevi 

 dospjeti u veću apsol. visinu. Naplavak toga mora, poznat pod 

 imenom naplavka druge mediteranske stepenice, rasprostrt je po 

 mnogim krajevima Bosne i Hercegovine ponajčešće u obliku 

 lajta-vapnenca i raznih lapora s bogatim ostancima okamina. 

 Osobito su jako zastupane vrste Clypeaster i Pectunculus, od 

 kojih i geograf, kabinet vel. realke banjalučke imade nekoliko pri- 

 mjeraka nađenih u bližnjoj gradskoj okolini. 



I opet se tle sjeverne Bosne nabiranjem pomalo izdiže na 

 suho pri kraju phocena, najmlađe tercijerne formacije (postplio- 

 censko nabiranje). To je ujedno nastup nove, kvarterne periode, 

 koja se ističe jakom dislokacijom naslaga. U toj periodi dobi tle 

 Bosne i Hercegovine u glavnom onakvo obličje, kako ga danas 

 imade, a sile, koje su taj posljednji proces modeliranja obavile, 

 jesu denudacija i erozija. Naročito posljednja se je sila to jače 

 javljala, što je ponovljenom glacijacijom i množina oborine rasla. 



Iz ovoga kratkog pregleda o geologijskoj prošlosti bosanskoga 

 tla ne će nam biti teško razabrati, kojemu moru možemo pripisati 

 abraziju istočnih bočina Plješevice te postanak naše terase. Postanje 



') Suess: Antlitz der Erde I. pag. 410. 



-) Dr. r. Katzer: Geologischer Führer durch Bosnien u die Her- 

 cegovina, pag. 42. 



