135 



puna Mjeseca, svjedoči po Loewyjii i Puissenxu, da su zrake sa- 

 stavljene od drnge kami nego li ostala površina, kako baš i na 

 Zemlji konstatnvohu geolozi, da je narav u starije lave druga 

 nego li u novije i u njezinih izmetina. 



Ovo su selenološki rezultati. Naravski. da fotografiji ostaje 

 nedokučiv sitniji detail, iz kojega bi mogli izvoditi obilnijih do- 

 kaza i o današnjoj životnoj djelatnosti ìMjeseca, oborivši time 

 praktično predsude Maedlerova vremena. Ovome sitnomu, foto- 

 grafskoj ploči nedosežnom detailu posvećuju osobitu pažnju William 

 H. Piekering i Fauth. Prvi je u popularnom članku „Jeli Mjesec 

 mrtav planet?" [,,Is the Moon a dead planet?'') koji je izašao u 

 Century Magazine, May 190^.) lijepo razložio put, kojim valja 

 da ide selenologija, ako hoće da ubere obilje ploda na ovom još 

 ne istraženom području selenografije. On veli, da valja u kratkim 

 razmacima vremena kroz nizove godina pomnjivo promatrati po- 

 jedine potankosti i bilježiti sve opažeue pojedinosti, a onda ispi- 

 tivati čitave serije najboljih crteža i zaključiti, tumače li se sve 

 opažene promjene u boji, pjegama i konfiguraciji tla neprisiljeno 

 promjenom libracije i visine sunca ili valja misliti, da se tu zbi- 

 vaju zagonetne pojave, koje upućuju na oblačiće tlu bliskih para, 

 na još neugaslu vulkansku djelatnost, na snijeg i na nisku vege- 

 taciju (resine). On a i drugi (Loewy i Puisseux) drže, da imade 

 leda i snijega u Riciolliju i u kraternim tvorbama oko polova, 

 u koje rijetko zaluta koji kosi Sunčani trak. A što se tiče pro- 

 mjena na ^Mjesecu, poznato je, da su ovakove valjda konsta- 

 tovane od Schmidta na Lhméa, a izvjestno od Kleina na Higinu N. 

 Manje promjene, osobito u Platonu konstatovao je Piekering. 

 Obzirom na pojave, koje upućuju na još ne izumrlu životnu dje- 

 latnost Mjeseca interesantni su krajevi oko Boškovića Herkida, Pla- 

 tona i t. d. 



Napokon, da je i izumrla vulkanska djelatnost na Mjesecu 

 moraju silne opreke dnevne temperature, kojih ne prijeći iole gusta 

 atmosfera, prouzrokovati promjene u licu tvorbi. Po dugotrajnim 

 ispitivanjima Franka Vcrryja nadmašuje žar Mjesečeva podneva 

 temperaturu kipuće vode a led ponoćni najžešću studen zemalj- 

 skih polarnih krajeva. 



Naravski, da će iduća znanost štošta oboriti i promijeniti 

 u ovdje izloženim mišljenjima, nastojeći da se sve dublje i savr- 

 šenije upozna priroda. 



Branimir Triihelka. 



