138 



govore protiv svoje vulkaničke teorije, l)io bi kronologički red za- 

 postanje Mjesečevih tvorbi ovaj : 



1. Na rastaljenoj usjanoj masi postaju ohlađivanjem gro- 

 made, koje struje tjeraju amo i tamo. One se sastaju, taru jedna 

 drugu i napokon se stale uzduž izbrušenih pravocrtnih bri- 

 dova. Te se spojne crte na njihovim fotografijama vide na 

 velike daljine i na današnjoj površini Mjeseca. 



2. Druga selenološka epoha počinje, kada su i preostali 

 dijelovi usjane tekućine očvrstili bili. Zemlja izvodi u još usjanoj 

 unutrašnjoj tekućini val plime. Tlak na slabašnu koru ovu pro- 

 bije i razlije se po kori. Očvrstjele ove mase pokriju pređašnje 

 spojne crte i izvode učinak suvisle ravnine. Kako je kora po- 

 malo ojačala, mogu ju u trećoj periodi tek jaki tlaci podizati. 

 Ako je središte takova tlaka u nešto većoj dubljini (na pr. od 

 jakoga razvijanja para) rasprostirat će se on oko središta na sve 

 strane u obliku kugala, pak će nastojati, da i površinu Mjeseca 

 digne kao segment kugle, a taki segment sjedi na površini kugle 

 na jednoj Jer uznici, a tim se prirodno tumači olrugli ohlili svih 

 ravnina s nasipima i kružnih gora. Kad je tlak toliko narasao, 

 da je podignutu kapu probio, pak su sabrani plinovi mogli izaći, 

 srušili su se odlomci segmenta unutra, a na rulju ostao je olini- 

 gao nasip. Odlomci su se u usjanoj rastaljenoj lavi rastalili, i 

 dali su nakon očvršćenja potpunu ravninu; no moglo se je i to 

 dogoditi, da je ostao komad odlomka stršiti, pak je postao u 

 ravnini s nasipom samotan stožac, oko kojega se lava pritalila. 



3. U četvrtoj se periodi raslaljena unutrašnjost jače steže od 

 čvrste kore, pak postaju ispod nje goleme šupljine, i u te se 

 velika područja površine ili na jedanput ili u etapama spuštaju 

 i sada tek postaju velika takozvana mora. Preko usjelih se kra- 

 jeva razlije unutrašnja lava i nivelira sve, tek najviši bregovi 

 vire kao more otoka nad površinu, koja pomalo očvrsti u pot- 

 punu ravnicu. Kora Mjeseca postaje sve čvršća i gušća, no 

 kemijske sile usjane rastaljene unutrašnjosti ne miruju, dvrsta 

 se kora jako opire tlaku plinova, no ovaj napokon nadvlada, ali 

 sada u eksplozijama, i sagradi na površini pravi vulkan. Tlak 

 odabire dakako najslabija mjesta kore, a to su stare spojne crte, 

 onda gorski vijenci oko mora i Jcose oko ravnica s nasipima, pak 

 napokon fine žilice, koje idu preko mora. Tim je nastala peta 

 perioda, u kojoj je Mjesec bio pun aktivnih vulkana. Vjetrovi 



