140 



biti važno, da se Linné i u buduće uzme na oko, pak je i tu, 

 kao i u mnogo slučajeva u astronomiji, prilika za amatere, da 

 sudjeluju u naučnom istraživanju, navlastito, ako im durbini 

 imaju mikrometar s koncima. 



Ovdje je mjesto, da spomenem opažanja triju znamenitih 

 astronoma iz 18. i početka 19. stoljeća, koja se direktno tiču 

 vulkaničkih erupcija, a kao da su posve zaboravljena, jer se u 

 novijim radnjama o Mjesecu nigdje ne spominju. Izvještaji su o 

 njima u „Transactions of the Royal Society of London". 



William Herschel je dne 19. travnja 1787. u 874*^ na večer 

 vidio 3 vulkana na tamnoj strani rastućega Mjeseca. Dva su 

 Teć bila pri kraju izbacivanja, a treći je 3' od sjevernoga ruba 

 Mjeseca baš izbacivao vatru ili svijetlu materiju. Dan je iza toga 

 taj vulkan još jače gorio i bio je bar dva puta većega promjera 

 nego bliski treći mjesec Jupiterov. Druga dva vulkana stajahu 

 bliže sredini Mjeseca i bijahu više nalik na široke dosta slabe 

 maghce, koje su prama sredini sve svjetlije, Herschel je sa 

 svojim reflektorom od 10" na tamnoj poli Mjeseca mogao jasno 

 razbirati konture Mjesečevih tvorbi, pak je sva tri vulkana jasno 

 razlikovao od poznatih mu formacija. Okolina vulkana, koji je 

 baš radio, bila je slabo rasvijetljena od refleksa njegove vatre i 

 bivala je daljinom od njega sve slabije svijetla. 



Herschel je već 4. svibnja 1783. opazio sličnu erupciju, ali 

 ju nije nigdje opisao. 



Godine 1794. opisuje William Wilhins sličnu pojavu, a 

 analizuje ju astronom Maskelyne. Wilkens je opet vidio „zvi- 

 jezdu u Mjesecu" na mjestu, koje baš pristaje uz gornju pojavu. 

 Pojava se dogodila 7. ožujka 1794. ako S'^ na večer. Nakon ne- 

 koliko minuta zvi ezde je za uvijek nestalo. Čini se, da su vi- 

 djeli erupciju vulkana baš pri njezinu koncu. Maskelyne spominje 

 tom prilikom, da je i Dominik Cassini u tamnoj poli Mjeseca 

 prostim okom vidio zvijezdu 3. reda. 



Druge dvije pojave te vrste potječu iz god. 1821. Dne 4. 

 veljače 1821. vidio je H. Kater na Mjesecu, staru 2 dana, s po- 

 moću durbina od 6V4" i uvećanja 74 svijetlu pjegu. Mjesto se 

 podudaralo s Herschelovim g. od 1787. i Kater ga je odredio u 

 sredini Aristarcha (kružne gore) na istočnom rubu od Mare Im- 

 brium. Bilo jo u Qy^^ na večer, svijetla je pjega imala premjer 

 3 — 4 sekunde i bila je nalik na malu svemirsku maglicu ; u sre- 



