III. 

 Motrenja sunčanih pjega i bakalja u godini 1906. 



Premda je prošao maksimum sunčanih pjega od prilike u 

 mjesecu studenu 1905. godine, imali smo ipak i g. 1906. velik 

 broj sunčanih pjega i bakalja, koje sam motrio 84 puta. 



Od reprodukcije sam pojedinih snimaka morao odustati radi 

 prevelikoga troška, te se moram ograničiti na što točniji opis 

 pojedinih pjega i njezinih pozicija. 



Što se tiče motrenja, obavio sam ih isključivo u Zagrebu i 

 to ponajviše na našoj društvenoj zvjezdarnici, u prvoj polovini 

 na velikom refraktoru od 6" od Reinfeldera i Hertela u Münchenu, 

 a u drugoj polovini godine sa vlastitim durbinom od Sécretana 

 u Parizu, objektiv mu ima 75 milimetara u promjeru, a ima tri 

 okulara s nitovima, koji uvećavaju 50, 75 i 145 puta; osim toga 

 imam i Moreau-ove diske za projekciju sunčanih pjega opisane 

 u Flammarionovu „Annuairu". 



S pomoću ovih diska mogao sam ustanoviti heliocentrički 

 položaj pojedine pjege s točnošću do 1 stupnja; a to je bilo za 

 mene to veće važnosti, što sam pomnjivo pratio i izjave raznih 

 seismografa o potresima, te sam si dozvolio upozorivati čitaoca 

 kod pojedinih prelaza sunčanih pjega i bakalja najavljene potrese. 



Ravnatelj A r c h e n h o 1 d Treptowske zviezdarnice kod 

 Berlina zastupa također mišljenje, da prolaz pojedinih grupa, bilo 

 pjega bilo bakalja, prouzročuje na našoj Zemlji variacije u ele- 

 ktričnom i magnetskom polju, a Japanski naučnjaci Om ori i 

 I m a m u r a nastoje da dokažu opet naučnim putem svezu 

 izmedju magnetskih pojava i potresa. Predstojnik Ljubljanske po- 

 tresne štacije, profesor A. Belar promatra danomice, u koliko 

 mu to dozvoljavaju atmosferske prilike, sunčanu ploču u pogledu 

 pjega i bakalja. 



