182 



No da budu takva popularna predavanja i svrsi svojoj 

 odgovarala, nužno je, da ih prate slikovne predodžbe (recimo pro- 

 jekcijama) bilo to pojedinih prikaza sa hca naše Zemlje ili pak 

 pojava izvan sfere naše Zemlje, koje gledamo u dalekim sve- 

 mirskim prostorima. 



Hrvatsko prirodoslovno društvo ako i kroči napred, to je 

 ipak tempo, kojim to biva — prepolagan. Bio bi dašto hitriji, kad 

 bi društvu pružali svoju ruku pomoćnicu svi oni zvani faktori, 

 koji na žalost još uvijeke postrance stoje. Lih je do njih pa do 

 broja članova, da se latimo izdavanja toliko puta spomenutoga 

 „Mjesečnika". 



Neću više da raspredam sve one misli, koje mi se nižu, kad 

 se zamislim na rad sličnih društava ; tek se pouzdano nadam, da 

 će i u nas skorijem doći do spoznaje nužde za intenzivnijim radom 

 baš na polju prirodnih nauka. 



U to ime pomoz Bog! 



Ugodnom si smatram dužnošću na tom mjestu izreći usrdnu 

 hvalu visokoj kr. zemaljskoj vladi odjelu za bogoštovje i nastavu 

 za redovitu godišnju potporu u iznosu od 1000 (tisuće) kruna, 

 kojom je baš u velike omogućeno izdavanje „Glasnika". Hvala na- 

 dalje svim našim drugovima, koji držaše predavanja na društvenim 

 sastancima i koji pisaše pojedine članke i rasprave u „Glasniku"-. 



Društvo našlo je i u ovoj godini nekoliko dobrotvora pa 

 neka im bude i s ovoga mjesta izrečena najljepša hvala. 



Ove nam je godine otela smrt iz našega kruga dva veoma 

 zaslužna i požrtvovna člana: začasnoga člana Adolfa Mošin- 

 skoga pl. od Zagrebgrada, kr. banskoga savjetnika, i redovitoga 

 člana dra. Srećka Bošnjakovića, profesora u kr. šumarskoj 

 akademiji u Zagrebu. 



Adolf pl. Mosinsky stekao si je za naše društvo nepro- 

 lazne zasluge tim, što je kao načelnik glavnoga grada Zagreba 

 najživlje podupro nastojanje našega društva oko gradnje zvje- 

 zdarnice na Popovu tornju. Njemu u prvomu redu ima da za- 

 hvali društvo, što ima svoje vlastite prostorije za sastanke, za 

 knjižnicu i za zvjezdarnicu. Zvjezdarnica na Popovu tornju ka- 

 zivat će i kasnijim pokoljenjima brigu i ljubav Adolfa pl. Mošin- 

 skoga oko unapređivanja nauke u glavnom gradu Zagrebu, a u 

 ovom društvu ostat će mu za uvijek častan i haran spomen. 

 Slava mu ! 



