:>05 



ne pripada istoj vrsti, kojoj i drugi ostaci' diluvijalnoga čovjeka (Spy- 

 Neandertal), da je posebna vrsta, i da nije neposredni predšasnik moder- 

 noga čovjeka Evropejca, nego sporedna grana glavne linije, koja k ovomu 

 vodi. 



Po Ađloffu pokazivali bi zubi krapinskoga čovjeka obilježja, koja bi 

 ukazivala na viši stupanj savršenstva (na višu specijalizaciju), nego li 

 zubi recentnoga čovjeka. Kad bi tome zaista tako bilo, onda bi naravno 

 pala tvrdnja prof. Gorjanović-Krambergera, da recentni čovjek Evropejac 

 od diluvijalnoga krapinskoga potječe, jer vrsta s većom specijalizacijom 

 potječe od vrste s manjom specijalizacijom, a ne obrnuto. Međutim je prof, 

 Gorjanovid-Kramberger*) pobio sve navode (tobožnja obilježja više specija- 

 lizacije) Ađloffa redom. Zubi krapinskoga čovjeka imaju većinu karaktera 

 zajedničkih sa zubima recentnoga čovjeka Evropejca, a neki su u Kra- 

 pinca primitivniji, a to se slaže i s ostalim karakterima kostui'a (oblik 

 brade, položaj zubala, obronci lukova itd.) na što se Adloflf ni ne obazire. 



Da vidimo čime obrazlaže Adloff' svoju tvrdnju. Adioff se oslanja 

 poglavito na ova morfološka obilježja: |oblik sjekutića na unutrašnjoj 

 (lingvalnoj) strani, broj kvrgica na krunama molara i oblik krakova molara. 

 Prof. Gorjanović-Krambei ger pokazao je, da sjekutići krapinskoga čovjeka 

 ni čim ne pokazuju kakovu višu specijalizaciju od sjekutića recentnoga 

 Evropejca. Kvržice na unutrašnjoj strani sjekutića, o kojima se radi, do- 

 laze, i ako rjeđe, i kod sadašnjega čovjeka. 



Drugi prigovor x\dlofia, koji se tiče broja kvržica na krunama mo- 

 lara, također ne vrijedi, jer bi'oj tih kvržica varira, kako kod krapinskoga, 

 tako i kod recentnoga čovjeka (razne rase), a širina (objam) je varijacije 

 u oba slučaja gotovo sasvim ista. 



Osobitoga je interesa treći, i za pravo glavni, od gore spomenutih 

 kai'aktera zubi, kojima se Adloff kao dokazima služi, a to je konkrescen- 

 cija (srašćenje) krakova molara. Pored čeljusti sa skroz normalnim kra- 

 kovima molara našao je prof. Gorjanović-Kramberger čeljusti (a i ispalih 

 zubi) s molarima vrećastoga oblika, na kojima se pojedini krakovi djelo- 

 mice neraspoznavaju ; ima ih do SO^/o- Našlo se i mladih, još ne razvijenih 

 zubi, koji već pokazuju klicu toga karaktera. Najlakše ćemo si predsta- 

 viti osobitost tih zubi, ako pomislimo, da je u njih vrat nerazmjerno dug, 

 tako da nije došlo do razvoja krakova. Kroz cijelu duljinu „vrata" teče 

 zubna šupljina. Kod potpuno vrećastih zubi zatvorena je dolje zubna 

 šupljina stoščevitim poklopcem. Među tim zubima ima i takovih, koji još 

 pokazuju na donjeru dijelu ostatke krakova, ima svih prelaza od normalnih 

 do sasvim vrećastih zubi. Te vrećaste zube ili, kako ih još zovu, zube 

 s prizmatskim krakom, drži Adloff većma specijaliziranima od zubi s raz- 

 vijenim krakovima. 



*) K. Gorjanović-Kramberger: Die Kronen und Wurzeln der Mahl- 

 zahne des Homo primigenivis und ihre genetische Bedeutung. Anat An- 

 zeiger Bd. XXXI. 1907. 



K. Gorjanović-Kramberger : „Bemerkungen zu Adloö's: Die Zähne ..."^ 

 Anat. Anzeiger Bd. XXXII. 1907. 



