215 



lirati i C za građu svoga tijela upotrijebiti. Svojstvo je asimilacije COo za 

 razumijevanje metamorfoze od velike važnosti, jer samo činjenicom, da 

 kukuljica to svojstvo ima, i da si iz C gradi tijelo, možemo si 

 protumačiti, da kukuljice nekoliko mjeseci dapače godine i godine bez 

 hrane mogti proživjeti i da se ipak iz nje i snaga razviti može. 



Osim prije spomenute kukuljice ima to svojstvo kukuljica od 

 Sphint Euphorbine L. i neke druge kukuljice i gusjenice. 



Alfons Kauders. 



Somateria molissima (Linn.) u Kvarneru. 



Naš revni motritelj i izvrsni poznavalac ptičjega svijeta g. M. 

 Barač obogatio je i opet narodni zoološki muzej jednom, sada već trećom, 

 rijetkošću. 



Prigodom jednoga izleta u Bakarski zaljev dne 25. lipnja 1906. poslu- 

 žila mu je sreća te je ustrijelio jedan primjerak gavke sjeverne. (Eiderente). 

 Ptica je mlada ženka smeđe boje, na glavi sa uskim uzdužnim tamno- 

 smeđim, na prsima i hrptu sa poprečnim crnim pjegama; trbuh je svjetlo- 

 smeđ, rep svjetlo-žućkasto-smeđ. Noge i kljun su crni, vrh, tzv. nokat, 

 na potonjem žućkasto-rožne boje. 



Duljina ptice je 62 cm, duljina krila 29 cm, repa 8 cm, kljvina 7'3 

 cm, a piska 5 cm. 



Domovina je ove ptice visoki sjever Evrope, Azije i Amerike. 



Prvi eksemplar ove vrsti posjeduje naš muzej iz Broda na Kupi 

 iz rujna 1881. Dr. E. Eossler. 



Rijetkost hrvatske avifaune. 



Dne 23. prosinca 1906. ulovljen je na Lonjskom polju između sela 

 Topolovca i Svinjšćaka jedan primjerak guske grioaste (Branta bermela 

 (Linn.) ßingelgans), koju je g. preparator Vj. Armano tistupio narodnom 

 zoološkom muzeju. 



Ptica je stari mužjak, tipično bojadisan. Duljina je ptice 60 cm 

 duljina krila 34"5 cm, repa 11 cm, kljuna 4 cm, a piska 6-3 cm. 



Ona gnijezdi na Novaji Zemlji, Špicbergima, zemlji Franje Josipa 

 i na poluotoku Taimiru, a u jesen dolazi na zimovanje na sjeverne obale 

 kontinenta. 



1 od ove ptice ima naš muzej već jedan eksemplar i to iz rijeke 

 Cetinje od 7. siječnja 1899. Dr, E. Bossler. 



Novi djelonnični albini. 



Pica pica (Linn.), svraka dugorepa, Elster; Lički Osik, 9. kolovoza 

 1904., dar g. prof. L. Trgovčevića. Ptica je bijele boje osim nekoliko 

 malih tanano-smeđih pera na glavi i hrptu. Lišće na krilima je crne boje 

 sa zelenkastim blistom, isto tako su i krajevi ležnih pera crni. Na repu 

 imaju pera na krajevima, po prilici jednu trećinu cijele duljine vanjske 

 zastavice, crnupjegu,a samo na dvima najduljima perima se ove crne pjege 

 protežu i na nutarnju zastavicu po prilici do četvrtine duljine cijelog 



