220 



vrsta, pošto se ne nameću tako našim opažanjima, a upoznajemo ih samo 

 eksperimentalnim putem „biološkim reakcijama." Ovim je reakcijama na- 

 đeno, da sera i serumalbumini pojedinih vrsta imaju svoja osobita svojstva. 

 Stanica je grudica protoplazme, koja ima u sebi osobito uobličeni sastavni 

 dio: jezgru. Jezgra je od osobitih, od protoplazme različitih, supstanca, koje 

 i u miru i u aktivnom stanju kod diobe dolaze u veoma različitim obli- 

 cima. Od ovih je najkarakterističnija i naj^iretežnija kromatin, za koji mo- 

 žemo dokazati, da se od jednoga do drugoga dijelenja točno za dvostruko 

 uveća i tvori kromosome matere, od kojih uzdužnim dijelenjem postaju 

 po dvije kromosome kćei'i. Dioba jezgre, kromosoma, centrosoma, trofo- 

 plasta vodi do logičnoga zaključka, da „ima dijelenja, koja su se do sada 

 otela opažanju." Zadnje živtiće djelive jedinice u stanici jesu bioblasti. 

 Kao što se bilina i životinja u milijarde i milijarde stanica dade rasta- 

 viti, tako je stanica sama opet od vrlo mnogobrojnih elementarnih živo- 

 tnih jedinica sagrađena, koje se pod mikroskopom ne vide, razlikuju se 

 međusobno kemijski te sačinjavaju ovdje protoplazmu i njezine mnogo- 

 brojne produkte diferencijacije, ondje jezgru, jezgvinu membranu, niti li- 

 nina, kromosome, nukleole itd., i pri tom kao integrirajući dijelovi jednog 

 organizma stoje međusobno u organskim odnosima. Bioblasti su Nägeli- 

 jevi miceli, a jezgrina je supstanca Nägelijeva idloplazma. Time se idio- 

 plazmi, do kojejeNägeli došao samo na osnovu logičnih razmatranja, po- 

 daje realni sadržaj, te je povučena u područje opažanja i daljnje naučne 

 diskusije. Da je jezgra nosila „baštinstva" (Anlagen), zato govore činje- 

 nice : da tipični spermatozoidi ni nemaju protoplazme, ekvivalencija muške 

 i ženske „baštine" (Erbmasse)^ jednaka dioba baštine na stanice potekle 

 od oplođenoga jajeta, čuvanje od sumiranja baštinstva i izotropija proto- 

 plazme. Dijete je produkt miješanja svojstava svojih obaju roditelja, 

 prima od oca i majke jednake množine čestica, koje su nosioci baštinskih 

 svojstava (bioblasti). 



Budući da sve stanice organizma imaju jednaku idioplazmu (je- 

 zgrina supstanca), to samo uslijed različitih uvjeta po zalotiu diobe rada po- 

 staju različne i dobivaju pojedine funkcije. Tumačeći diferencijaciju stanica 

 isključivo kličnom plazmom, ne vidi Weismann, da se i na drugi način 

 može postići razlika u stanicama, naime faktorima, koji na nju utječu i 

 koji ju mijenjaju. Da se shvati proces razvoja mora se on smatrati kao ma- 

 leni dio „prirode same." Jaje nije nikakova makina, čiji se mekanizam imade 

 samo potaći, nego organizam, čiji život na svakom stepenu razvoja i u 

 svako doba počiva na postojanom saobraćaju s izvanjim svijetom. Faktori 

 su organskoga razvoja izvanji i unutranji. Izvanji su : teža, centrifugalna sila, 

 mehanički utjecaji potega, tiska, napinjanja, svjetlost, temperatura, kemijski 

 podražaji, utjecaji složene naravi, utjecaji organizma na organizam. Unutarnji 

 su: korelacija stanica u početnim stadijima razvoja, korelacija organa i 

 staničevina u daljem stadiju razvitka i u razvijenu organizmu, zatim faktori 

 sadržani u organizmu stanice i to : u specifičnim svojstvima jajeta i sjemena 

 dani osobiti i više podređeni faktori i idioplazma. Svim faktorima izvanjim i 

 unutrašnjim valja priznati pravu vrijednost te iz toga^ što se obično iz 

 jednoga stadija razvoja kao predidućeg razvija prividno strogom nuždom i 



