222 



zii'e — ne oLractvije pitanja — fiziološke probleme sadržane u Pfefìerovoj 

 fiziologiji (Pfeffer: Pfianzenphysiologie 2 Bände.) 



Općenito obrađuje protoplazmu, reakciju iona, katalizu, koloide, 

 enzime (org. katalizatore) pa cytotoksine. Većinu procesa tumači pomoću 

 katalizatora bilo organskih bilo anorganskih, pomoćii koloidalnoga oblika 

 l^rotoplazme i tj elesa također koloidalnih i ne koloidalnih, koji s proto- 

 plazmom dolaze u doticaj i tim reagviju. 



U posebnom dijelu govori o masti rezerviranoj u sjemenju (fizikalna i 

 kem. svojstva opisuje), o resorpciji masti (lijoaze). Zatim dolaze poglavlja 

 o lecithinima i phytosterinima, koji da kod izmjene tvari u doticaju s koloid. 

 protoplazmom igraju važnu vilogu. U poglavlju o produkciji sladora go- 

 vori o biološkoj važnosti sladora i o kemizmu pojedinih vrsta. Važno 

 je poglavlje o ugljohidratima (fizikal. i kem. svojstva), gdje govori o re- 

 sorpciji njihovoj kod gljiva i bakterija (alkoholno, mliječno, sluzno vri- 

 jenje), o uplivu enzima na sladore i ugljohidrate (H — i CH^ — vrijenje 

 celuloze etc). Zanimljivo je obrađeno i prikazivanje o rezervnim ugljohidra- 

 tima u sjemenju, u osnim organima, korenju etc. Ne mogu — i nije mi 

 ovdje svrha, da redom nabrajam sva poglavlja — recimo ono o obrađivanju 

 CO2 i sintezi sladora u klorofilima etc. pa da ih eventualno kritički pri- 

 kazem, nego upozorujem na ovo fenomenalno djelo, prvo svoje vrsti u 

 botan. literaturi, koje nas sa stanovišta moderne kemije i botanike uvodi 

 u zanimljivi, posebni fiziološko-botaničko-kemijski krug i polje iztraživanja. 

 Djelo svakom poglavlju navodi veliko mnoštvo literature. 



Druga se sveska u glavnom bavi o bjelankovini i njenom kolanju, 

 resorpciji kisika i izmjeni mineralnih tvari. 



Opširno se bavi svojstvima bjelankovina, o hidrolizi, o produktima 

 hidrolize, o rastvaranju, raspadanju i o produktima raspadanja (n. pr. ti- 

 rosinu, leucinu, čistinu i drugim zastupnicima amino-skupina.) — Kako 

 se proteini djelovanjem različitih enzima i kiselina raspadaju na različne 

 produkte, koji također nastaju i pri izmjeni tvari i kod procesa trunjenja, 

 to on po tim pi'oduktima (leucin, asparagin, tirosin, alanin, alantoin, glu- 

 tomin. indol, skatol, Phenylalanin, glutamin, histidin etc. etc.) a jDrema is- 

 traživanju raznih autora zakljvičuje, da u svakom molekulu bjelankoviue 

 opstoji ova skeletna formula: 



_CO-NH— C— 



I 



Na taj skeletni niz dolaze druga tjelesa kao n. pr. leucin. glutami- 

 nova kiselina itd., kombiniraju se i tvore tako bjelankovine. 



—CO I NH— CH— CO i NH-CH— CO | NH 



I I 



CiH,, CH2 



leucin. CH2 (glutamiuova kiselina.) 



I 

 COOH 



