JELENTÉS A III. NEMZETKÖZI GEOLÓGIAI KONGRESSZUSRÓL. 19 



hogy nem gátolja a komoly törekvést, hanem hogy lakosaiban a tudomány 

 férliaiért meleg s a vendégszeretetnek nyitva álló sziv dobog. 



Ezen üdvözlő szavakhoz szeretnék még valamit csatolni, kifejezést 

 adván egy oly gondolatnak, mely engemet önök párisi és bolognai tanács- 

 kozásaik tanulmányozása alkalmával megragadott, egy eszme, melynek 

 tárgya a tudományos munka szervezése, és a nemzetközi kongresszusok 

 szereplése ezen szervezésben. 



Már évek hosszú sora óta tanúi vagyunk a tanítási és kutatási terek 

 folyvást szaporodó felosztásának különösen a természeti és az orvosi tudo- 

 mányokban. A régibb tudományok határkörnyékén szünetlenül újak 

 támadnak ; folyvást történik, hogy új módszerek oly csoportulást idéznek 

 elö, mely egy új tudomány igényeivel lép fel, ennélfogva a szétforgácsoló- 

 dás veszélye és a fogyatékos rendelkezés az idö és erőre nézve a tanulóval 

 szemben szintén növekszik. Az anyag, melyet a tudományos munka nap- 

 fényre hoz, a végtelenbe szaporodik. Mint buzdító momentum belevegyül 

 továbbá a nemzetek között levő vetélkedés is. A közös munka terén mind- 

 untalan uj népek jelentkeznek; az ó-világ országainak tudósaihoz már év- 

 tizedek óta csatlakozik Ej szak-Amerika, különös fontossággal a geológiára 

 es a pakeontologiára nézve, és egy munkaszerető s a Nyugot módszereivel 

 megismerkedett nép már Ázsia messze keletén is mozog. A jövőbe tekint- 

 vén, azon aggály nem akar l)ennünket elhagyni, hogy azon kötelek, mely 

 az egyes tudományokat összetartja, meglazulhat és azon öntudat elmúlhat, 

 hogy a szétválasztás egyes disciplinákra utoljára csak az emberi képesség 

 véges voltának köszöni eredetét, és hogy legalább a természettudományok 

 végre is nem egyebek, mint különböző álláspontok, a melyekből az, a mi 

 van, a maga jeleneben, múltjában es jövőjében képezi a kutatás tárgyát. 

 De nem birunk, sőt nem is akarunk azon ideállal felhagyni, hogy a Koz- 

 mosz csak a különböző tudományok összhangzó közreműködése mellett 

 lesz felismerhető és feltárható. 



Ha nézeteink egyben-másban szét ágaznának is, azon benyomás mind- 

 nyMJunkban megvan, hog}' a tudományos munkát szilárdabban és átnéze- 

 tesebben kell szervezni. Most sem vagyunk ugyan már némely egyesülési 

 pontok nélkül, hova mi németek mindenek előtt az egyetemet számítjuk. 

 Mert szilárdan ragaszkodunk azon meggyőződéshez, hogy minden tudo- 

 mány egyesítése egy «universita8»-ban, egy egységes tanári testületben, 

 minden disciplina képviselőinek köz- és együtt dolgozása a tudományok 

 közötti összefüggést lényegesen elősegíti. Úgy szintén örömest gondolunk 

 egyes kormányok közös intézkedésére akár egy átmenő külön czél eléré- 

 sére, a milyen például a megfigyelés a napfogyatkozásnál, a Venus átme- 

 netnél, a földmagnességnel, akár tartós feladatok megoldására, mint az 

 egységes hossz- és súlymérték előállítása és fentartása, az európai fokmérés, 

 az elektromos egység megállapítása és jelzése. De a feladat nagyságával 



