34 A MAGYAR BIZOTTSÁG JELKNTKSE 



gáltatott Európa minden vidékere alkalmazható keretet, s hogy különösen 

 az osztrák-magyar Monarchia nagy medenczéire nézve a geológusok arra 

 a meggyőződésre jutottuk, hogy azt más kerettel kell helyettesíteni, mely- 

 nek az alosztályai nem esnek szorosan össze a Lyell kijelölte határokkal. 

 Ez főképen a plioczén és a mioczón közötti liatárra nézve áll, melynek a 

 palieontologiai jelleme itt annyira elmosódott, hogy azt ily esetben a kellő 

 pontossággal megállapítani szinte lehetetlennek látszik ; míg egy kevés elte- 

 réssel, kissé föntebb vagy lentebb vonva meg a határt, az elkülönítés 

 nehézsé;; nélkiil keresztül vihető. Ha ily értelemben a neofiént egyenértékű- 

 nek tekintjük az összefoglalt plioczénnel és mioczénnel, azt látjuk, hogy 

 a neogénnek két alsó természetes alosztálya (a szármáti és a mediterrán) 

 kétségen kívül megfelel a mioczénnek ; de már a harmadik emeletre, a 

 paludina- és congéria-rétegekre nézve (melyeket a magyar terminológia 

 panonniai cviclctnek is nevez) nincs kizárva annak a lehetősége, hogy ez 

 az emelet (nagyobbrészt, de sőt egészen is) a szorosabb értelemben vett 

 plioczénhez tartozik, míg ellenben más geológusok hajlandól)bak a mio- 

 czénhez csatolni. 



A neo(jéu Magyarországon nagy területet elborít s rétegeinek tanul- 

 mányozása régóta számos speciális kutatásnak és részletes felosztásnak 

 szolgált alajjjául. A magyar bizottság ennélfogva kívánatosnak tartaná, ha 

 a felső tertiiernek ez a speciális jelleme mind a térképen, mind a magya- 

 rázatban kifejeztetnék. 



De hogy a különböző országok kívánalmai között a szükséges kapcso- 

 lat létre jöhessen (s minthogy az oly igen nagy területet magában foglaló 

 és aránylag mégis kicsiny mértékű * térképen a sokféle képződményeket 

 külön-külön színekkel jelölni igen bajos dolog, a magyar bízottság aláveti 

 magát a szükséges kényszerűségnek és) a következő eljárást ajánlja: Egye- 

 síttessék a neogén két alsó emelete (a szármáti és a mediterrán) egy közös 

 elnevezés alatt alsó neogénné, s hasonlóképen a két felső emelete (a levanti 

 és apontusi) fehö nroghmé. Ily módon oly csoi^ortosítás keletkezik, mely a 

 maga egészében véve megfelel a mioczénnek és a plioczénnek superj)ositio 

 szerapontjál)ól s csupán az elválasztó határ-színtáj tekintetében különbözik 

 tőle. A plioczén jelét (színét) tehát nehézség nélkül lehet a felső neogénre, 

 a mioczénét pedig az alsó neogénre alkalmazni. ' * 



■•-- 1 : 1.50(),ü{J()-liez. 

 •'•* A magyar följegyzések szavai szerint : a bizottság mindezeket azzal a feu- 

 tartással fogadta el, hogy azért a iieogén felső tagjait korántsem tartja az átaláuos 

 felfogás szerint vett ^>Zíor«í'«-képzüdményekkel teljesen egytnértékűeknek. IMert ez a 

 mioczénre és plioczénro való felosztás ^Magyarországra nézve csak akkor lenne keresz- 

 tül vihető, ha rikei*mi, a Mont Lélieron és P^ppelslieim, a melyek legalább is annyi 

 Jogíral tekinthetők plioczénnek mint mioczénnek, szintén a plioezénliez számittatnak. 



