46 SUESS ELŐADÁSA 



általában nem valószínűtlen, hog}' a boméri monda Aeohis királyról, a ki 

 megzabolázta a viharokat, ugyanerre a jelenségre vezetendő vissza. 



Angol gyakorló bányászok több izben kifejezték abbéli sejtelmöket, 

 hogy a légnyomásnak van valamely befolyása a sújtó lég kifejlődésére s 

 ez az állítás 18.')2-ig visszanyúlik a midőn Jos. Dickinsün, észak- és kelet- 

 lancashirei inspector legelőször kimondotta. Az angol jíarlamentnek 187.S 

 június :*l-iki tanulságos ülésében pedig J. Cowen, a Newcastle upon Tyne 

 kőszénterület képviselője határozottan kiemelte, hogy az ilyen bányarobba- 

 nások ritkán járnak egyedül: kettő-három rendesen követi egymást közve- 

 tetlenül s van rá ok azc hinni, hogy ezeket a jelenségeket a légkörnek 

 valamely gyors változása idézi elő ; mert ha viharok törnek be a száraz- 

 földre, ezeket gyakran eÖele robbanások követik. De sőt Coaven már akkor 

 annyira ment, hogy felhívta volt a kormányt: rendezzen be az ország vala- 

 mennyi bányájában távíró összeköttetést s ha vihar közeledik vagy az idő- 

 járás változásától lehet tartani, a bányákat is épugy tudósítsa mint a kikö- 

 tőket szokás. Ehhez s nézethez, hogy a légnyomásnak csakugyan van 

 befolyása a sújtó légek kifejlődésére, az angol szaktekintélyek azóta is 

 ragaszkodtak s számos angol bányahelyen barométer megfigyelő állomáso- 

 kat rendeztek be. A franczia és a német szakférfiak ellenben legnagyol)b- 

 részt elutasították e nézetet. Ellenesei ugyanis abból a föltevésből indultak 

 ki, hogy a vihadarok * a telepben sokkal nagyobb nyomás alatt vannak, 

 semhogy a légnyomás különl)Kége kiáramlásukra valamelyes észrevehető 

 hatással lehetne. 



Ezzel a kérdéssel foglalkoznak a karwini vizsgálatok. 



A kísérleti terület a Gabriela-bánya legnagyobb részét magában fog- 

 lalja. Ez a rész friss levegőjét a Gabriela-szállítóaknán kajDJa,. míg az 500 

 méternyi távolra eső főlégakna kihúzó kéményül működik. Ebben az utób- 

 l)iban a kísérletek egész tartama alatt egy 7 '04 méter átmérőjű Guíbal- 

 ventilator működött. (Legújabban egy li méter átmérőjűt építettek bele.) 



A Gabriela-bánya telepei az osztrau -karwini kerület legkeletibb s a 

 Kárpátok szegélyéhez legközelebb eső részeibe tai'toznak és Stur őslénytani 

 vizsgálatai szerint az ottani szenképződményeknek kétségtelenül legfelsőbb 

 lerakódásaihoz számítandók. Ez a bánya közvetetlenűl határos a Johanu- 

 akna kerületével, a melyben 1885 márczius O-ikán az a nagy szerencsét- 

 lenség történt. A telepek meglehetős vízszintesen fekszenek. Nem régiben 

 magam is meglátogattam egy vasárnep délben, midőn a munka már hat 

 óra óta szünetelt. A vájatvég friss törésű falán csikorgást, sustorgást és 

 gyenge süvítést lehetett észrevenni, úgy hogy a bányalég kiáramlását nem- 

 csak a lámpákban jelentkező ismeretes lobbanások árulták el, hanem a 

 hallóérzék is észrevehette. A bánya fenekén számos kopolya vize gyönge 



* Némely vidékeu viheilcr-uí'k is luoudjúk a sújtó léget. 



