226 CSEH LAJOS : 



han van kifejlődve. 413 m-tol vagy az Iszaptelér talapontjától az Antal- 

 vagy Fötelér csapása D-nek irányúi 788 "^-ig gránit-gnájszban ; innét pedig 

 maradó csapásban dioritban folytatódik. 



Közel a diorit és gránit - gnájsz határához a gnájszban a diorit egy "^ 

 vastag feltörését is észleltem; mig az 1200"y-nél a dioritban biotit-ortoklász- 

 andezin-trachit zöldköves módosulatának feltörése mutatkozik. 



1:285 'Y-ben a Függélyes telér D — K-i irányban az Antal- vagy Fötelér- 

 rel találkozik. A vágat a Függélyestelér irányaiban « Erzsébet szárny vágat » 

 nevet visel. Ezen vágat kezdetétől vagy az Antal- és Függélyestelér talapont- 

 jától számitva 11 "^-iiSi 18 "^j -ig tehát 7 'y vastagságban biotittrachit tör 

 keresztül a dioriton, A Baptista-aknától 10 m-re ismét, de nagyobb kiterje- 

 désben 45 '"Z hosszúságban a biotittrachit fellépése konstatálható. Innét a 

 vágat két pont kivételével 330 m-ig folyton a dioritban hajtatott. 250 és 

 305 "^-nél a biotittrachit csekély kiterjedésben majd a tárna EK-i majd 

 DNy-i oldalán mutatkozik. 330 '^-nél a diorit aplittal, helytelenül peg- 

 matitnak nevezett metamorf kőzettel érintkezik. Ezen az érintkező vonalon 

 túl eddigelé a diorit fellépése nem észleltetett. Helyébe 725 ''"/-ben a biotit- 

 ortoklász-andezin-trachit léj). 



Az Erzsébettelér 400 ""/-ben a függélyes telérrel találkozik és csapásá- 

 ban majdnem D-felé tart. 400 ''"/-tői vagy az Erzsébettelerrel és a Függélyes 

 telér talapontjától a vágat D-nek 720 '"/-ig az aplitbau hajtatott, kivéve az 

 520 7-töl 615 '^-ig, tehát 85 "/ hosszban biotittrachit tör fel a nevezett 

 metamorf kőzeten. 725 '"'/-tői a vágatot szakadatlanul biotit-ortoklász- 

 andezin-trachit között hajtották 1010 "/-ig, ahol a vájatvég jelenleg szünetel. 



Összehasonlítás. 



Hasonlítsuk össze most a bányában nyert eredményeket a külszínen 

 talált eredményekkel. E czélból egy függélyes szelvényt készítettem a János- 

 telér, az Iszaptelér, az Antaltelér, a Függélyes telér és az Erzsébettelér 

 csapása irányában a Kreuzerfindungs-altárnán át. A mint e szelvényből 

 láthatjuk , az alapközetet a paleozooi gránit-gnájsz (kordierit-gnájsz ) és 

 aplit képezi. 



Ezekre később a palák rakódtak, a palákra pedig a közép triasz- 

 kori mész és dolomit telepedett, ezekhez tartozván a werfeni palák is. 



Ezek után a mezozoi diorit és a biotit-ortoklász-andezin-trachit erup- 

 cziója következett , a mely erupczio a nevezett kőzeteken keresztül tör, 

 részben pedig fölemelte rétegeiket. A biotittrachit a leírt területen, mint 

 legííatalabl) eruptív kőzet, számos ágban vagy telérszerűen az összes köze- 

 tekl)en crupcziókat vagy irrupcziókat képez. 



E szelvény határába, esetleg a felszínen egy ponton sem lehetett a 

 biotittrachit kibukkanását biztosan megjelölni, daczára annak, hogy a fellépő 



