IRODALOM. 24;> 



ocP, melyet az r. (013). VsSoo tetőz; ezekhez járul némelykor b. (010). c^c^oc, 

 ritkán és keskenyen a. (100). oc^oo és a kissé gömbölyű c. (001). oP. A prizma 

 gyakran ugyancsak gömbölyödött és a vertikális tengelylyel egyközesen rostos ; 

 a doma rendszerint egyenetlen, szemölcsös. 



obs. 



m: m'= 110: 110= 73° 24' 

 b : r = 010: 013 = 77° i(V 

 m: r = llU: 013 = ii^^"" 56' 



Ezekből : a : b : c = 0.7806 : 1 : 0.6812 és ? = 72° i3'. A kristályok kitűnően 

 hasadnak a szimmetria-sík szerint. Az optikai tengelyek síkja a szimmetria- síkra 

 normális, a szimmetria-tengely (b) egy negatív középvonal, melynél az optikai ten- 

 gelyek szöge olajban 20° C-nál 107° 28' Na fényben. A másik középvonal a geome- 

 triai tengelyek tompa belső szögében a vertikális tengelyhez 31° 48'-el hajlik (Na 

 fény ? a ref). A kettős törés igen energiás, a pleoehroismus is tetemes, 1 %i vastag 

 kristálynál a színek : 



a — középvonal irányában a + középvonal szerint az optikai normális mentében 



kékeszöld-kacsakék, világos sárgászöld- majdnem víztiszta, 



legjobban abzorbeál világos olajzöld kissé zöldes sárga, 



Vékonyabb lapocskákon, különösen az utolsó két irányban elhalványulnak a 

 szinek és különbséget alig figyelhetni ; a mállottas kristályok színe minden irány- 

 ban meglehetős egyforma barnászöld. 



Végezetül szerző ezen ásványnak chemiai minőségi próbáit közh és meg- 

 jegyzi, hogy a thiiringiai symplesit-knstAlyká'k optikai orientálása a szimmetria- 

 síkon olyan mint az itt ismertetett felsőbányaiaké. 



[A ref. megjegyzése. A syinplesitnek ezen itt közreadott kristálytani viszonyai 

 egybehangoznak a vele analóg alkotású ásványok sajátságaival, úgy hogy ezen 

 ki'istálytanilag még mindig hiányosan ismert izomorf sor (1. Groth, Tabell. 2 Aufl. 

 p. 67) kristálytani analógiája is immár jobban nyilvánvaló : 



(23) Maderspach Liviiis : A tiszolczi m. k. kincstári hányák. (Bányászati és 



Kohászati Lapok. 1886, 7. szám 55. 1.) 



A hol a Szreborna és Strumjjlova patakok egyesülésénél a Rima vize támad, 

 ez a pont egyúttal az érczes vidék kezdete a szóban forgó térségen. Az érczes kőze- 

 tek innét a Rima jobb partján Tiszolcz felé húzódnak, D. É. csapás-iránynyal és a 

 Magnetova, Kisova, Masna csoportokat formálják. Legalul gnájsz található, a 

 melyre triaszkorbeU mészkő és dolomit ttlepedett, mindezeken egy (Urachit» tört 

 keresztííl. Az érczekre egyáltalán az érintkezési lapok mentén akadni, még pedig 

 úgy a gnájsz és mészkő, mint a trachit és mészkő vagy a gnájsz és trachit között ; 

 de az érintkezési sávokon kívül érczfonalak szórványosan lelhetők még az érintke- 



