308 D? PRIMICS GYÖRGY : 



VASKOS KVARCZFELEK ELŐFORDULÁSA TEKERON. 



Dr. PrIMICS GYÖRGY-tÖl. 



(Előadatott a magyar földtani társulat 1886. november 3-án tartott szakülésén.) 



Ez évben hosszabb ideig lévén elfoglalva az erdélyi Erczhegj^ségnek 

 Csetrás hegység néven ismeretes vidékén, több izben a karneol, kalczedon, 

 akbát stb. híres előfordulási helyének — Tekerő — közelébe is jutottam. Habár 

 Tekerő geológiai kutatásom tárgyát tevő területen kívül esik ; mindazonáltal 

 nem állhattam ellen a vágynak, hogy föl ne keressem eme nemzetgazdasági 

 fontosságú, harmadrangú ékkövek nevezetes termőhelyét. A kalczedon, kar- 

 neol, akhát, jászpisz stb. Erdély területén, de kiválóan az erdélyi Erczhegy- 

 ségben egyebütt is előfordul, de tapasztalatom szerint sehol sem oly bőség- 

 ben és oly szép színváltozatokban mint Tekerőn, E helyen való gazdag elő- 

 fordulásukról fogalmat njiíjt, ha megemlítem, miszerint mintegy 40 darabból 

 álló gyűjteményemet körülbelül 2 óra alatt szedtem össze. 



Tekerő Déva és Zalatna között levő északkelet-délnyugoti irányvonaltól 

 néhány kilométernyire nyugot felé fekszik. Dévától körülbelül másfélszer oly 

 távol van mint Zalatnától. Szekérrel csak Szászvárosból az algyógy-balsa-kis- 

 almási, elég jól járható úton közelíthető meg. Dévától leghamarább érünk oda, 

 ha szekérrel Nagyágra megyünk és onnan lóháton a Hajtó hegyen keresztül 

 Galbina s Kis- Almás felé vesszük az utat ; és ezen út, habár kissé fárasztó, 

 de egyúttal a legtöbb élvezetet is nyújt. Eltekintve Nagyág specziális látni- 

 valóitól. Hajtó tetejéről ritka szép tájakon legeltethetjük szemeinket; a szép 

 panorámák legszebbike a gyönyörű Hátszeg völgye. Zalatnáról legrövi- 

 debb idő alatt juthatunk Tekerőre, de ez út csak lóháton vagy gyalog 

 járható. 



Tekerő falu a Csetrás hegység északi szegélyéhez tartozó azon nagy 

 melafir-tömeg északkeleti szélén van, a mely kelet-nyugoti irányban Balsá- 

 tól, Galbinán, Voján és Porkurán keresztül Kuretyig vonul és a melyen 

 Valea-Jepi, Bunyest, Pojána és Kis- Almás községek terülnek. Ez utóbbi köz- 

 ségekről el lehet mondani, hogy melaíir kebelé])en keletkeztek és melafirból 

 táplálkoznak. E nagy területen bár merre fordulunk, mindenütt csak a 

 melafir különböző változataival találkozunk ; nevezetesen kékes, szürkés és 

 vörhenyes melaíir-tufák és ugyan ily színű brecsiák, tömör, porfiros, lika- 

 csos és mandulaköves melafir-láva-lepk'k töl)bszörös váltakozásával. 



E melafir- hegységnek már külsiíkg is oly sajátos jelleme vau, mely- 

 nél fogva már messziről is megmondhatjuk, hogy hol kezdődik vagy végző- 



