316 JABLONSZKY FLÓRIS : 



Jacq., Equisetum ramosum, Pedicularis, Eriophorum vaginatum, L. Phragmites, 

 HypBum fluitaus, H. í-corpioides, Potamogeton, Alismacea?, Typhaceae, Iris, Utri- 

 cularia és Mynopliyllum. 



A síklápok soha sem emelkednek környezetük fölé, és rendesen sík vagy 

 homorú felületet mutatnak ; vastagságuk legföljebb ^ méter. 



A vegyes lápok nem egyebek mint síklápok, melyeken felláp-szigetek fordul- 

 nak elő. 



Ezek előrebocsátása után áttérek a tulajdonképeni tárgyra. 



Az adatokat legnagyobbrészt saját tapasztabísomból merítettem, mert 

 PoKORNY Lajos <i Magyarország t<jzegképletei»'' czímíí értekezésen kívül, alig van 

 említésre méltó munka, a mely ezen tőzegekkel foglalkoznék, sőt ez is csak pár 

 mondatban emlékezik meg a nevezett tőzegekről. 



Arvamegye északkeleti részében, ott, hol a Fekete-Árva folyó ered, hullám- 

 zatos fönsík tei-ül el. Ezen fönsíkot délről a Magas-Tátra, nyugatról az árvái Magura 

 és északról a Beszkid-Babiagura hegység határolja ; kelet felől pedig nyilt és víz- 

 választót alkot a Fekete-Árva és a Fekete-Dunajecz, illetőleg a Duna és Visztula 

 között. 



Ezen hullámzatos fönsíkon számos külön álló tőzegtelepet találunk, melyek 

 teknő-alakú medenczéket töltenek be, sőt a víz színe fölé emelkedve, igen alacsony 

 és szelíd hajlású halmokat alkotnak. Közepükön érik el utóbbiak legnagyobb 

 magasságukat, és onnan minden irányban menedékesen lejtősödnek. 



Minden ilyen láp forrásként szerepel, melynek fölösleges vize egy vagy több 

 csermely alakjában folyik le. Az ilyen csermelyek vize mindig sárgás baruaszíníí, 

 a mely szín azonnal elárulja a patak eredetét. En-e támaszkodva, a Fekete-Ái-va 

 folyót fölfelé követve a tőzegtelepeket könnyen megtalálhatjuk. A vidéket nem 

 ismerő ember is könnyen akadhat rá ezen lápokra, ha megfigyeli a víz színét, mely 

 különösen akkor vehető ki legjobban, ha ilyen lápcsermely más folyóba ömlik, mert 

 ilyenkor a színkülönbség nagyon feltűnő. 



Az általam átvizsgált nagyobb tőzegtelepek fellápokhoz tartoznak, melyek 

 már külső alakjuk által magukra vonják a szemlélő figyelmét, a mennyiben mind- 

 ezek domború felületií emelkedéseket mutatnak. 



Erre a körülményre azonnal figyelmessé lesz az ember, ha egyes fákat vagy 

 csak embereket is kellő távolságból szemlél meg. Mert ilyenkor, mintha csak sík 

 tengeren lennénk, először a fák, illetőleg emberek felső részei mutatkoznak, és csak 

 akkor tűnnek elő teljes nagyságukban, ha már megközelítettük őket. 



Legtöbb tőzegtelep itt jelenleg is a felületükön bujíin tenyésző tözegíiórából 

 képződik. Ezen flórából a következő példányokat gyűjtöttem össze : Sphagnum acuti- 

 folium Ehrh. és cimbifolium. Dili., Utricularia minor, L., hanga (Calluna vulgáris, 

 iSalisb.), erika (Erica vulgáris, L. j, lápleány ( Andromeda polifolia, L.), savbogyó-áfonya 

 (Vaccinium oxycoccos, L.), hamvas áfonya (Vaccinium uliginosum, L.), fekete má- 

 morka (Empetrum nigi-um, L.), kereklevelíí harmatfű (Drosera rotundifolia, L.) és 

 hosszúlevelű harmatfű(D. longifolia, L.), tavi komorka (Coniarum palustre, L.), lán- 

 gos boglárka (Ranunculus Flamula, L.), posvány-ibolya (Viola palustris, L.), feliér- 

 májfű (Parnassia palustris, L.), mocsári sárkánygyök (Calla palustris, L)., három- 



* Mathem. és terin. tud. közlemények. II. k. 7N 1. 



