A JABLONKAI TŐZEGEKRŐL. 317 



levelű vidrafű (Menyanthes trifoliata, L.), genciusz füve (Gentiana Pneumonan- 

 the, L.), mocsári Scheuchzeria (Scheuchzeria palustris, L.), henye fenyő (Piniis 

 Mngbus, Scop.). 



A felületen viruló növények alatt foglalnak helyet azok elődei, melyek éle- 

 töktől megfosztva és az örök enyészet törvényeinek hódolva, alkotó részeikre kezde- 

 nek bomlani. Ez az első stádium, melyben az egyes növények még teljes és majd- 

 nem ép alakkal bírván, laza szövetű és világos barnaszínű, éretlen tőzeget alkotnak. 

 így haladva befelé tömött, barna, sőt feketeszínű, érett tőzeget találunk, mely- 

 ben már az egyes növénypéldányok vagy éppen nem, vagy csak nehezen ismerhe- 

 tők fel. 



A tőzegben igen sok fa van eltemetve, mely arról tanúskodik, hogy ezen 

 terület tőzegképződés alkalmával erdővel volt borítva. Oly helyeket is láttam, hol 

 3 — 4 fatuskó gyökérzetével együtt egymás fölött foglalt helyet. 



Ezen helyzet azt mutatja, hogy az illető fák egymásután, hosszú idők eltel- 

 tével jutottak oda, úgy hogy az élő fákat szél vagy más erő kidöntötte és a búján 

 tenyésző tőzegnövényzet betemette. Ezek fölé új meg új fák telepedtek le, a melye- 

 ket hasonló sors ért. 



A számos fatörzs nem egyformán tartotta meg épségét, mert vannak olya- 

 nok, a melyek majdnem teljesen elváltoztak és viszont olyanok is fordulnak elő, a 

 melyek majdnem tökéletesen megtartották alakjukat és szerkezetüket. A bomlásnak 

 leginkább ellenállának a pinus-fajhoz tartozó fatörzsek és gyökerek. 



A pinus-faj ezen ellentálló képességet azon gyantától nyeri, mely annak fás 

 részeit átjárja. 



Ellenben a sok nyirfahéj, mely egészen megtartotta alakját és színét, axTÓl 

 tanúskodik egyrészt, hogy ezen tőzegképzés alkalmával sokkal több nyirfa tenyé- 

 szett itt, mint jelenleg ; másrészt pedig arról tesz tanúságot, hogy e fa kérge igen 

 sokáig ellenáll a pusztulásnak, míg fás része majdnem teljesen elkorhad. 



A tőzeg feküjét, a hol azt megközelíthettem, tömött szürkés-kékes agyagból 

 állónak találtam, mely vízhatlan tennészeténél fogva igen alkalmas arra, hogy víz- 

 gyűjtőként szerepeljen. 



Az ezen medenczék kitöltésére szükséges vizet a nagy mennyiségű csapadék 

 szolgáltatja, mely részint a vidéken hosszú ideig tartó télen át nagy mennyiségű hó, 

 részint pedig ősszel, sőt nyáron is sokszor hetekig tartó eső, gyakori köd és minden- 

 napi harmat alakjában jut a földre. 



Ezekhez járulnak még e vidék éghajlatának egyéb tényezői, melyek a tőzeg- 

 képződésnek egyik lényeges föltételét képezik ; mert míg egyrészt megakadályoz- 

 zák a víz gyors elpárolgását, másrészt lehetségessé teszik a tözegnövények föllépé- 

 sét és tenyészését. 



A tőzegtelepeket e vidéken általában fdjorit vagy «2)M,sc.sí>na»-nak nevezik; 

 de ezen köznéven kívül minden telepnek még külön helyi neve is van. így azt a 

 telepet, mely Jablonka helység délkeleti határában fekszik '^Lisi bornaky> hívják. 

 Ezt könnyen megtalálhatjuk, mert ha a Fekete-Árva folyót Jablonka község hatá- 

 rában követjük , úgy annak legdélibb baloldali mellékvize színe által azonnal 

 elárulja eredetét. A kis patakot, melynek neve Chizsnik, forrásáig követve a fent- 

 nevezett fellápra jutunk. 



Ennek területe : 83"467 hektár, mélysége pedig 3 méter. Ez utóbbi adat a 



