A PROPILIT KÉRDÉSÉRŐL. 323 



tatja: « alléin wenn man nur den Schimmer eines geologischen Prinzips mit in 

 Eechnnng bringt, so fallen sogleich die beiden Gruppén auseinander und bilden 

 zwei vollkommen parallel nebeneinander aufsteigende Eeilien. » 



EicHTHOFEN Bjomán elfogadták Hauer és Stache ^ is a zöldkövet, s szintén 

 mint legrégibb harmadkori eruptiv közetet Erdélyben vélték kimutathatni. 



Nyolcz évvel első munkája után kifejti br. Eichthofen,^ hogy ezeket a «zöld- 

 kötrachitokat* voltaképen nem illeti meg a trachit név, s hogy ép oly tévesen 

 állítják némelyek a trachitokhoz, mint mások a dioritokhoz, továbbá, hogy ezeket 

 különösen a fent ecsetelt geológiai szempontból mint jól elkülöníthető csoportot 

 külön név is illeti meg, a mire a « Projyylit^' elnevezést választotta. 



A «propilit» szerinte mindig alapját képezi a többi harmadkori vulkáni kő- 

 zetnek, az andeziteknek, a trachitoknak, s felhozza, hogy e tekintetben ellenkező 

 sorrend sohasem észleltetett volna. Ásványos összetételére nézve megkülönböztet 

 ugyanis : 



1. dacitof* vagy kvarcz-propilitet, 



2. amfibolpropilitet és 



3. augitpropilitet. 



Különbséget tenni a propilitek és andezitek között az ásványos összetétel 

 alapján most sem képes, s csak a « habitus » az, ami a két kőzetcsoport megkülön- 

 böztetésére szolgál. ((Er (der Habitus) ist ebenso dem Auge klar erkennbar, als es 

 an einem wissenschaftlichen Ausdruck für seine Merkmale fehlt und an einer 

 Erkenntniss der Ursachen, welche sie bedingeni), mi kissé homályosan hangzik s 

 többféle magyarázatot enged meg. 



A geológiai előfordulást pedig így ecseteli (687.1.): «Propylit bildet nicht 

 selten das Gerüst vulkanischer Auswurfskegel, aber er selbst scheint in der Form 

 von Lavaströmen nicht vorzukommen, sondern ausschliesslich Massenausbrüchen 

 seine Entstehung zu verdanken.» 



Andrian ^ pedig így magyarázza: «Es ist bereits von Eichthofen hervor- 

 gehoben worden, dass die Eruptionen des Grünsteintrachytes durchwegs einen 

 continentalen Charakter an sich tragen, der -sich sowohl in der Art der zur Erstar- 

 rung gelangten Masse, als in dem Fehlen von eigentlichen Grünsteintuífen deut- 

 lich ausspricht. » 



Ezt a nézetet osztotta Lipold, valamint a bécsi földtani intézet többi működő 

 geologja is, s ha egy pillantást vetünk az általuk felvett térképre (1 : 144000, vagy 

 a lÍAUER-féle átnézetes térképre), azt látjuk, hogy a zöldtrachit tufáját sehol sem 

 választották ki. 



Hogy ez a nézet akkoriban általánosan volt elterjedve és sokak által elfo- 

 gadva, arra mutatnak Pettkó János,'* selmeczi tanár következő sorai is : ((Megjegy- 

 zendő továbbá, hogy br. Eichthofen azon szabályt állítván fel, miszerint a zöldkő- 

 trachitok tufaképződésre sohasem szolgáltattak alkalmat, a bécsi birodalmi geológok 

 és velők együtt Andrian is szorosan ragaszkodnak ezen szabályhoz. Ennek folytán 

 a tériíépen valamennyi zöldkőtufa trachittufának szerepel és így a zöldkőtömzsök 

 közepette trachittufát látunk rajzolva. En a dolgot Selmeczen Eibnik táján a hely. 

 színén vitattam meg G. Hauer, dr. Stache ésbr. ANDRiAN-nal, és a EicHTHOFEN-féle 

 szabályt megdönteni igyekeztem. Ezen vitáról br. Andrian a 390-ik lapon igen 

 röviden így nyilatkozik : « «Ezen helyen a viszonyok annyira homályosak, hogy a leg- 



21- 



