HAZÁNK DÉLVIDÉKÉNEK KÉT UJ CSONTBARLANGJA. 93 
ból se ismerjük. Pár évvel e lelet felmerülése előtt 1874-ben Aussig mellett 
az aussig-teplitzi vasut épitése alkalmával Elephas primigentus, Eguus 
caballus, Rhinoceros tichorrhinus, Bos primigentus és Ursus spelaeus, BLUMB. 
társaságában ástak ki a löszből nehány fossil vadkecske-koponyát, melyek- 
ből kettővel a német anthropologusok müncheni kongresszusán Dr. LAUBE 
prágai tanár nagy feltünést keltett. BoYrp DAwkiwxs-nak a barlangokról irt s 
nálunk is jól ismert művében Cro Magnon, Les eyzies, Bruniguel, Gibral- 
tar Mentone, Laugeriec Bass, Laugcrie Haute, (reorge dö Emmfer barlang- 
jait teszi a Capra tbex előfordulása nevezetessé. 
A stájerlak-aninai fosszil vadkecske koponyáia az Aussignál felmerült 
legnagyobbik példány mögött marad. A foramen magnumtól a boltozatig 
0-18 "V, a szarvak külső távköze 0-135 "/, a balfelőli szarv kerülete 
0-23 "V s hossza töredékes állapotában 0-3 "7, miből az ívhajlásra 0-27 "9 
esik. Nehány centiméterrel hosszabb lehetett ép állapotában s Svájczban " 
a legnagyobb kecskeszarv (16 dudorral) ma 21 hüvelyk. A legtöbb élő vad- 
kecske szarva azonban alig 10 hüvelyk hosszú. A ma élő fajétól a szarv 
átmetszete nagyobb lapultsága és széleinek élbe futása által tér el leg- 
inkább, mert egyébként az ívhajlás hátrafelé görbülése s a dudorok szint- 
úgy jelentkeznek. j 
Stájerlak-Anina eme pontja alig 600 méter magasba esik. A vad- 
kecske létezése e helyen a maitól lényegesen különböző hőmérsékleti 
változások mellett mehetett végbe. Hazánkban a Magas Tátráról is kiveszett 
a vadkecske ; az erdélyi Kárpátokban pedig az ide vonatkozó vadászállítások- 
nak daczára épenséggel kérdéses. Legalább sehol biztos jelét nem találtuk s 
a lipcsei elllustr. Zeitungy-nak egy pár évvel ezelőtt közölt híradása után 
se adhatom fel kételyeimet. A vadkecske az Alpesekben az alhavasi régión 
alúl nem ereszkedik; de a tourista-forgalom még magasabbra, 3—4000 
méterre egyes elzárt katlanokba, nehezen megközelíthető sziklafokokra 
zaklatta fel. Igy a Grand Paradis szurdukaiban Tschudi 12-:740 láb magas- 
ról említi, hol az évi hőmérséklet átlag a 07 C. felül nem emelkedik. 
Stájerlak-Anina körül a legmagasabb csúcs, a Szemenik magassága 
is csak 14558 méter, s a Buhujbarlang, majdnem fél olyan magasban jő 
elé. Ha tehát itt a vadkecske létezhetett, az csakis a mai jégár környezetéhez 
hasonló viszonyok mellett történhetett meg s e Capra tbex a jegesek hazai 
lételéhez is új adalékul vehető. 
" FR. TscHupI, Das Thierleben der Alpenwelt. Leipzig 1875. 
