30 IRODALOM. 
IRODALOM. 
(1.) IskevY BéLa: Nagyág földtani és bányászati viszonyai. (A m. kir. 
természettudományi társulat megbizásából. Budapest, 1885. 49. VI és 
108 old. 4 térképpel és 23 fametszettel.) 
Ezen tellurérezekben való gazdagságát illetőleg Európában páratlan bánya- 
vidéket tárgyaló legújabb mű létrejöttét Semsex Awpok úrnak, a magyar természet- 
tudományi intézetek szakértő és bőkezű pártfogójának köszönjük, ki ezen nemes 
czélra 1200 forintot ajánlott fel pályadíjul. 
A. bányászati feltárások ezen érdekes és hézagot pótló munkában a tudomány 
haladásának megfelelő módon tárgyaltatnak; az erre vonatkozó tanulmányok 
részint a helyszinén gyűjtettek, részben a már létező irodalomból meríttettek. A mű 
öt részre oszlik, megbeszélvén Nagyág földtani viszonyait (21—27. old.), az ottani 
trachitokat (31—51. old.), az ércz-fekhelyeket (52—73. old.) és azoknak töltelékét 
(16—91) és végre Nagyág jelenét és multját (93—107). 
Mint függelék következik még a nagyági bányák nemesércz-termelése 
1748—1882-ig, melyből kiderül, hogy a nagyági bányák ezen időszakban 
40,058 klgr. arany-ezüstöt és 12,320 klgr. rezet szolgáltattak. 
A nagyági bányászat a cHajtós trachithegységben mozog, melynek leg- 
magasabb pontja 1047 "V a Csetráshegységnek délkeleti nyulványát képezvén, kelet 
és délfelé hullámos dombvidék által vétetik körül. 
Ugy a külszinen, mint a bányában észlelt feltárásokból kitünik, hogy a 
trachithegységnek kelet-nyugotra dűlő alapját és az említett reá települő domb- 
vidéket a mediterrán emelet kőzetei (konglomerátok, homokkövek, vörös homokos 
agyagok és alárendelt, kövületeket tartalmazó mészkövek) képezik, és hogy az 
utóbbiak a bányavárostól dél-nyugatra a szármát emelet rétegei által felülrakodvák. 
Öregebb phyllitek, úgy mint mezozoi üledékek és eruptivkőzetek, melyek a 
távolabb környéken ismeretesek, az érczfekhelyekkel látszólagos viszonyban nem 
állanak és igy a megbeszélés tárgyát e helyen nem is képezhetik; kiemelendő 
azonban, hogy a trachit a mediterrán kőzetek kisebb-nagyobb rögeit körülzárja ; 
sőt a bányaszelvények szerint az utóbbiakat még be is takarja, és hogy másrészt a 
trachit görgetegei is a szármáti konglomerát összetételében részt vesznek. A. trachit 
főerupcziója tehát csak is a neogén korszak végén történhetett. 
i A trachit főzöme — §SzaBó tanár osztályozása szerint — kvarcz és biotit- 
tartalmú trachit, melynek lényeges porfirosan kivált elemei egy labrador és 
andezin közt álló triklin földpát, szarufényle és magnetit. Ehhez járulnak mint 
állandó, de mennyiségre nézve ingadozó elegyrészek, a biotit és a kvarcz, mig az 
augit és az apatit csak járulékos kőzetek szerepével birnak. Az ép kőzeten az alap- 
anyag sárgás fehér, egészen világos szürkés szinű. 
Ezen uralkodó trachitfaj mellett, mely más  szerzőknél mint zöldkő, 
porfir, propilit, dacit, andesit stb. elnevezéssel szerepel, találtatik még amfibol- 
labradorit-trachit, mely a nagyági Kálváriahegy övében egy kis kupot képez és 
valamivel fiatalabbnak, szármátkorúnak látszik. 
