34 IRODALOM. 
nem agyagnemű vagy egészen kaolinszerűvé vált. A pyrittel való impregnáczió jó 
jelnek vétetik. A trachitnak csíkos kinézése, mely nem rétegszerű kiképződéstől, 
hanem csak a szinezés szalagszerű változásától ered, némely esetben gazdag érez- 
csapással jár. Mindezek a vonatkozások úgy is foghatók fel, mint a telérhasadé- 
kokban keringő oldatok hatásai a mellékközetre. 
Az üledékes mellékkőzet a gazdag érczek lerakodásának egészben véve nem 
látszik kedvezni, megjelenését azért nem örömest látja a bányász. Másrészt azonban 
sok esetet ismerünk, melyben épen ilyen mellékkőzetben szép termelés volt, úgy 
hogy ez a szabály csak megszorítással fogadható el. 
Oly esetek, melyekben a telér az eruptiv és a szedimentkőzet határán gazdag 
érczeket adott, igen számosak. 
A glauch befolyására nézve eltérők a nézetek. Ott, hol a telér hosszú 
kiterjedésben valamely glauchot kisér, az utóbbinak nemesítő befolyása nem jut 
érvényre, és nem tapasztaltam, hogy az ilyen telérek mindig gazdagabbak volnának, 
mint a nem glauchosak. Ha a telér valamely vastagabb glauchba egészen becsap, 
alakja többnyire igen szabálytalanná válik és értéke is rendesen csökken. 
Ellenben jó befolyást tulajdonít a bányász oly glauchnak, mely a hegyes szög 
alatt érinti a telért, vagy a melyben a telér keresztülvág. 
Sok érczbányában azt tapasztalták, hogy a telérek keresztezési pontjai 
különös gazdagok. Nagyágon épen az ellenkező nézet uralkodik, még pedig az 
eddigi tapasztalások szerint jogosan; itt a dús érczcsapások nem a keresztpontokon, 
hanem azoktól némi távolságban ( 1, 2—3 méternyire) szoktak fellépni. GRiummtanusága 
szerint a hires Magdalena-telért, mely azután a bányaműnek sok éven át főtámasza 
volt, tizenkét izben érintették keresztbe menő telérvágások. de mivel ezeken a 
pontokon mindannyiszor meddőnek bizonyult, további figyelembe sem részesült 
mindaddig, mig később véletlenül, más ponton, melyen nem volt keresztezés, érin- 
tették, és rendkivül gazdagnak mutatkozott. 
Ily esetek bizonyosan gyakran fordultak elő, mert az a két író, ki a nagyági 
bányaműveket ismerte, — GRIMM és DEBREczENYI — egyaránt erősítik a fentebbi 
szabályt. 
Még számosabbak azok az esetek, melyekben a főtelértől elszakadó 
(illetőleg hozzá csatlakozó) többnyire hegyesszögű szakadvány hozza meg a dús 
csapást. 
Ez a jelenség egyébiránt nem csak Nagyágon, hanem az egész erdélyi ércz- 
hegységben, sőt másutt" is nagyon közönséges ; vékony erecskék és szakadványok 
fellépése mindenütt kedvező jelnek vétetik. Mindazon esetek közös vonása abban 
rejlik, hogy a telérkereszt közelében az érczcsapás vékony összekötő ereken át az 
egyik hasadékból a másikba húzódik, mig a keresztezés pontja meddő. Ezeket az 
összekötő ereket DEBREczENYI igen találóan érczvezetőknek ( Erzleiter, Conductoren) 
nevezi. Bármily különösek is ezek a jelenségek, nincs jogunk DEBREczEwnYt adatait 
kétségbe vonni, tudván, hogy ez az érdemes kutató sok éven át mint bányatiszt 
működött Nagyágon és igy a telérek sajátságaival jobban megismerkedhetett mint 
akármely tudós és gyakorlott utazó, a ki csak futólagosan tekintette meg e terjedel- 
mes érhálózatot. 
t Ugy mint Selmeczen. Ref. 
