IRODALOM. 41 
pseudobrookit, zirkon, kvarcz és cordierit ásványokat talált; két izben turmalin- 
kristálykára is bukkant. A téglavörös kőzet ugyanezen ásványokat szolgáltatta, a 
két változat különbsége abban gyökerezik, hogy a vörös kőzetben a pseudobrookit, 
cordierit és apatit sokkal gyakoribb és ennél a világosabb szinű elegyrészek (augit, 
földpát, apatit) többnyire vörhenyesek. Ezenkivül a galambszürke kőzetben a 
hypersthen, a téglavörösben pedig a pseudobrookit a leggyakoribb. 
A földpát a Boricky-féle móddal vizsgálva nátronban gazdag plagioklasnak 
tekinthető. Az augit-ban is szerző mikrokhemiai vizsgálatai nyomán tetemes Na- 
mennyiséget vél. Az igen finom pseudobrookit-kristályok mézsárgák, a valamivel 
vastagabbak vér- vagy jáczintvörösek, a vastagok pedig közönséges fényben 
teljesen át nem látszók, de poláros fényben ezek is vérvörös színnel áttetszenek, 
A kristályok rendesen a jellemző rostokkal egyközes irányban sötétednek el. Az 
apatit többnyire jól formálódott és nagyobbacska kristályokban is lelhető, a foszfor- 
savat pedig a kőzet porában a Behrens-féle úton kimutatni lehetett. Zirkon- 
kristályokra a vékony csiszolatokban nem akadni, mert a homokos kőzetből 
csiszolás alkalmával könnyen kihullhattak; de annál bővebben találni magában a 
közetporban az igen szabályos apró kristályokat. A kristálykák testszinű szürkés 
szinűek, pleochroizmus nélkül. A cordierit csak szabálytalan szemekben található. 
Khemiai próbákkal végezésül szerző megmutatni iparkodott, hogy a téglavörös 
kőzet színét főleg a parányi pseudobrookit-kristályok tömérdeksége okozza. Az 
aranyi hegy közetéből eddig ismeretes ásványok száma tehát a eirkon és turmalin 
megtalálásával gyarapodott, mert a cordierit jelenlétét annak idején már dr. KocH 
AwnTAL tanár is gyanította. Nem érdektelen továbbá az is, hogy az Auvergne nehány 
hasonló kőzetében újabban ugyancsak zirkonra és cordieritre bukkantak. 
Az aranyi hegy köőözetéhez hasonló kőzet eddigelé az erdélyi részen csak 
Málnás vidékéről ismeretes. 
E két közet a megcserélésig hasonló, ámbár egymástól elég távol eső helyek- 
ről valók. A különbség mai napig csak az, hogy a málnási kőzetben pzeudobrookitot 
még nem találtak, hanem az meglehetős sok apró hámatit-kristályokat tartalmaz. 
Szerző azonban a málnási közetben is akadt zirkonra. Egyúttal még két bizony- 
talanul meghatározott ásványt is sorol a málnási augit-andesitből fel, a melyeket 
olivinnak, illetve brookitnak vélni valamennyire hajlandó. 
ÖCHMIDT SÁNDOR. 
(7.) BEsxkő G. és Janws K.: 2Zsil-Vajdeiből származó aszfaltszerű anyag 
ásványtami és vegytami vizsgálata. (Orvos-term. tud. Ertesítő, 1886. 
159. lap.) 
A kérdéses ásvány vaskos, tökéletlenül kagylósan törik, rideg és könnyen 
porrá zúzható. Keménysége 1— 2, faji súlya 187 C-nál 1249. Barnásfekete, a karcza 
sárgásbarna; zsírfényű, át nem látszó. Forrasztó cső előtt könnyen olvad és 
aromatikus szagot terjeszt, kormos füsttel és nagy lánggal elég, fekete, könnyű, 
voluminozus maradékot hagy. Üvegesőben melegítve egy olajnemű verődéket 
szolgáltat, a mely savas hatású. 
A porrá zúzott anyag kátrányszagú; platinlemezen melegítve gyors meg- 
olvadása után fehér füstöket bocsát, melyek könnyen meggyuladnak és átható 
