50 TÁRSULATI ÜGYEK, 
nak engedett tért, de oly módon, hogy azt valaki nyomban tolmácsolta fran- 
cziáúl, Berlinben helyesebb mederbe jutott. Itt angolon kívül volt német 
előadás és vitatkozás minden fordító nélkül. A többség előtt a német nyelv 
sem ismeretlen, és így a felszólalások sokkal több oldaluak voltak, mint 
azon feszély mellett, hogy csak franczia nyelven szabad felszólalni. 
Általában ezen nemzetközi kongresszusok, melyeken annyi ország, 
annyi világrész előkelő tudósai találkoznak, a szellemi összetartozásnak ma- 
gasabb kifejezést adnak, melyre meltán reá illenek DE LAPPARENT a párisi 
egyetem (université catholigue) tanárának Berlinben mondott szellemes 
búcsúszavai: (A geologia oly tudomány, mely mutatja, hogy a politikai 
határok mily fokig gyakran csak mesterségesek; fődolog a közvetlen munka 
a kongresszuson. Apáink közmondása szerint, midőn két ember ketté törte 
a kenyeret s megosztotta, viszály közöttük többé nem volt; a geologusok azon- 
ban köveket törnek szét, melyek darabjaiban osztozkodnak, az ő egyességök 
tehát annál szilárdabb lehet. Ez az egyesség Párisban megalapítva, Bologná- 
ban megszilárdítva, Berlinben jóváhagyva, Londonban majd a hitelesítést 
kapja meg. Tisztelet a geologiai tudománynak, mely Németországban palotá- 
kat épít, szilárdabbakat, mint a királyoké és a melyek az ásványokat ugyan- 
azon barátságos fogadásban részesítik, mint az embereket. 
Ezzel a szót a titkári jelentésnek adom át. 
II. Első titkár bemutatja mult 1886. januárius 13-ikán tartott közgyüűlés- 
nek hitelesített jegyzőkönyvét. 
III. Elnök mai közgyűlés jegyzőkönyvének hitelesítésére: Szathmáry Béla, 
és Kachelmann Farkas r. tagokat felkéri. 
IV. Dr. Srau8 Móxtcz első titkár felolvassa a társulat mult 1886-ik évi mű- 
ködéséről szóló következő jelentését : 
Tisztelt Közgyűlés ! 
Egy éve, hogy kitüntető bizalmuk folytán társulatunk tisztviselő kará- 
ban e helyet elfoglalom, melyről most szerencsém van Önöknek társulatunk 
és ennek választmánya rövid egy évi működéséről beszámolni. 
Három héttel ezelőtt a kir. magy. természettudományi társulatunk érde- 
mekben gazdag titkára, dr. Fonok JózsEr búcsúzó szavaiban hangsúlyozta azt, 
hogy a természettudományi társulat lankadatlan, intenziv hatásának daczára, 
melylyel természettudományi mozgalmainkat befolyásolja, még sem látjuk 
a természettudományok egyes szakaszaiban ama élénk és kiható tevékeny- 
séget, melyet ma, tekintettel a már létező jelesen képzett erőkre, elvárni 
lehetne. A tudós és házafiasan gondolkodó tanár hivatkozott ez alkalommal 
mi reánk is, mint olyan testületre, mely elvitázhatlanul nyujtja annak 
bizonyságát, hogy az egyesített erők tekintélyes munkát képesek végezni; 
