170 MUSKETOV V. J. : 
Ferganában megüti a 600 m.-t, Hisszárban az 1520 m.-t. Dislocatiójuk tekinteté- 
ben két irány különböztethető meg, u. m. : az ÉK (4h.) és az ÉNy (8h.) A krétabeli 
üledékeket petrographiai szempontból nagy változatosság jellemzi ; találunk gipsz-, 
agyagrétegeket, porhanyós anyagokat, márgát, kagylómeszet (durvamész) és csil- 
lám- vagy vastartalmú homokköveket. 
A nyert palegontologiai adatok alapján ki lehet mondani, hogy a turáni me- 
denczében a harmadkor főbb képviselői feltalálhatók, de jellemök a különböző 
helyeken különböző. És mivel a kréta- és a tertiürsystemák fokozatosan átmennek 
egymásba, nyilván való, hogy a medenczét a krétakortól a felső tertiáridő végéig 
tenger borítototta, míg a jura idejében száraz volt az. 
A laza kréta és tertiür üledékeknek jutott osztályrészül, hogy a denudatio 
romboló hatásának jobban ki voltak téve, mint a többiek. Egyes helyeken e hatás 
megsemmisítve az ifjabb rétegeket, feltárta a régibbeket ; másutt a rombolás ter- 
méke posttertiár alakulásokat képezett. Ez utóbbiak is nagyon változatosak, erede- 
tiek s Turkesztánra nézve felette fontosak ; ezek födik a felszín nagy részét, miért 
is megismerésök érdekes következtetésre szolgáltat alkalmat ama változások tekin- 
tetében, melyeket a turáni medencze ujabb időben átélt, s melyek azt mai jellemé- 
vel ruházzák fel. 
Ezek közt első helyen állanak az aral-kászpii üledékek s a futóhomok. 
Az aral-kaszpii üledékek korra nézve az amuderjai pliocán homokkövek 
után következnek ; a kövületekben mutatkozó nagy szegénység miatt e kettő közt 
a határ meg sem vonható. Petrographiai alkotásuk mindenütt azonos; különbség 
legfeljebb annyiban mutatkozik, hogy az agyagos homokkövet a homokos agyag 
váltja föl. A Kyzyl-kum és Kara-kum üledékei palazontologiai tekintetben már vál- 
tozatosabbak. A Kara-kum sajátságaihoz tartoznak Cardium edule L., Dreyssena 
polymorpha WV. Bened.. Neritina litérata Fichw., áAdacna vitrea Fichw., 
Hydrobia. stagnalis L., a Kyzyl-kuméhoz pedig a Lithoglyphus caspius Krynitz, 
Hydrobia stagnalis L., Anodonta ponderata Pfr. és a Metschnikowia, tuberculata, 
Grimm nevü spongia. Ezek a fajok ugyanegy faunához tartoznak, mely az 
Aral és Kaszpi tavak járulékát képezi. Grimm a kaszpii molluskákat édes és 
félig édes félig sós vizűekre osztja. Eme molluskák tartózkodó helyének ismert 
mélységéből következtethető, hogy az aral-kaszpii üledékek sekély vizűek, ebből 
érthető, hogy maximális vastagságuk csak 9-144 m. (30 láb). A mi a víz sós 
voltát illeti, mindenesetre nagyobb volt a karakumi, mint a kyzylkumi partok- 
nál. És mivel a partok minősége a Kaszpi-tóban szintén befolyásolja az állat- 
világ elterjedését, ezt az ÁAral-tóra alkalmazva, következtetni lehet, hogy ennek 
keleti és éjszakkeleti partján már régóta sok volta futóhomok, a mi a kyzylkumi 
pariról nem mondható, hol a futóhomok jelenleg is a szárazföld s nem a tó felé 
irányul. 
Ámbátor ez ideig nem áll még annyi adat a tudomány rendelkezésére, hogy 
a kérdéses területen valaha elterülő földközi tenger kiterjedése, következőleg con- 
figuratiója és némely physikai sajátságai meghatározhatók legyenek abból az idő- 
ből, mielőtt a tengernek részekre válása megtörtént volna, mégis egyes határok 
pontosan megvonhatók s legalább nagyjából megközelítő kép nyerhető róla. 
