A TURÁNI MEDENCZE., 191 
2. Az aral-kaszpii medencze területén egykor elterülő tenger határai. 
Az aral-kaszpii üledékeknek legjobban van kifejlődve a nyugoti határa. A 
kalmük pusztán töltött két évi tanulmányozás alapján Musketov határozottan 
állítja, hogy a Jergeni nevű magaslat valaha a Kaszpi-tó partját képezte, mely 
ennél nem is terjedett tovább, és csak is egy helyen alkotott keskeny s a pontusi 
medenczével összekötő vízszorost. A Manycstől délnek már bizonytalan a határ, de 
valószínű, hogy a Kaukazus hegylánezhoz közeledtében eléri a Kaszpi-tó mai part- 
ját. A Kaszpi-tó déli részében, t.i. a meddig Örményország és Perzsia hegyei ter- 
jednek, szinte összeesik a mai parttal. 
Az éjszaki határról merőben találomra szólhatni. A Volgán Czariczynnál 
észlelte Musketov a legéjszakibb előnyomulást; a Volgától keletre ismeretesek ez 
üledékek az Elton taván s tőle éjszaknak. Az alsó Volgától keletnek és túl az Ura- 
lon, a kirgiz pusztán constatálva van jelenlétük a Kaszpi-tótól nagy távolságban. 
A mint a mugodsári hegyekhez s az Uszt-urtra átcsapó déli folytatásukhoz 
közeledünk, a kérdéses üledékek megszűnnek, vagy helyesebben szólva az Uszt-ur- 
tot és a Mugodsar hegylánczot alkotó régibb kőzetektől megszakíttatnak. Sem az 
egyiket, sem a másikat nem borította az aral-kaszpii tenger, mindakettő hosszú 
és keskény félsziget vala, mely talán a Balkhánhegységig is elnyúlt. Ez a félsziget 
két külön részre osztotta a régi medenczét, a keletire és nyugotira ; a kettőt keskeny 
és rövid öböl kötötte össze, mely a Kis és Nagy-Balkhán-hegység közt feküdt, 
tehát épen azon a helyen, a hova rendesen az alsó Uzbojt helyezik. 
A keleti határról szintén csak nagyjából van tudomásunk. A. nyugoti határ 
összeesik a mugodsar-uszturti félszigettel ; és bárha az éjszaki jelentékeny tavolságra 
távozik is az Aral-tótól, mégsem lépheti át az aral-irtysi vízválasztást, mert 1. Nyu- 
got-Szibiria pliocán képletei élesen elütnek az aral-kaszpiaktól, 2. mivel a kétségte- 
len aral- kaszpii üledékeket az Aral-tótól éjszakra csak is vagy 200—300 km. tá- 
volságra constatálták. 
A déli határ bizonyos távolságban összeesik a Bukan-tau és Szultan-uiz-dag 
hegyekkel, mert a Kyzyl-kum magas síkság közepén sem aral-kaszpii, sem tertiár 
képletek nem találhatók. A Bukan-tautól keletre a határ bizonyára délre vág, de 
hogy meddig, nem tudjuk. Az Amu-derja is vajmi kevés útbaigazítást nyújt. Érde- 
kes, hogy a szarakamyoi medenczében karakorumi typusu üledékek vannak, mit 
az amu-derjai expeditió is constatált, mely azt a felötlő tényt is kétségtelenné tette, 
hogy a Szara-kamys és a Bala-isem nevű kutak közt az aral-kaszpii képletekben nincs 
meg az Uzboj medre, mely csak is Bala-isemtől délnek kezdődik. Sem az amu-derjai; 
sem a szyrderjai medenczében nincs meghatározva, meddig terjed a keleti s a déli 
határ. Nagyon valószínű azonban, hogy az aral-kaszpii üledékek keleten közvetet- 
lenül átmennek az Amu-derja pliocén homokköveibe, míg délen aligha elérik a 
mervi parhuzamos kört. 
S ha a határokat ilyen átalános vonásokban tekintjük, lehetetlen nem kö- 
vetkeztetni, hogy a régi medencze két elütő részből, a nyugoti és a keletiből állott. 
Az elsőt kaszpiinak, a másikat aralinak mondhatjuk. A nyugoti vagy a kaszpi 
nagyobb kiterjedésű volt, a kettőt csupán a Balkhán-hegység közt fűzte össze egy 
