472 . MUSKETOV V.J.: 
tenger-szoros. A nyugoti rész volt a mélyebb, és változatosabb szerves élettel is 
dicsekedett ; tehát már ekkor meg volt köztük a ma meglevő különbség. 
Mindkettőben változatos alakú és nagyságú szigetek merültek fel; a keleti 
részbeliek nagyobbak és számosabbak valának, csupán a tenger déli része szüköl- 
ködött szigetekben. Délkeletről hosszu félsziget ékelődött belé, mely a Bukan-tau 
és Szultán-uiz-dag hegységekben végződve, közel jő Uszt-urthoz s az arali meden- 
czét a voltaképi arali és a szarakamysi medencezére osztja. A kettőt csatorna kötette 
össze, melynek nyomai az Ajbugir öböl kiszáradásával eltüntek. 
Tehát a régi aral-kaszpii medencze már legnagyobb viz-elborításának szaká- 
ban is különböző mélységű, különböző terjedelmű, csupán szűk szorosokon közle- 
kedő vízterületekből állott. A mint száradott a régi tenger, egyes részei egyre jobban 
és jobban elkülönültek, végre az összekötő csatornák is elzátonyosodtak, s a meden- 
czék elváltak. Mai ismereteink mellett nehéz meghatározni a részekre való bomlás 
rendét, de annyi kétségtelen, hogy a balkháni s az ajbugiri szorosok csak a leg- 
újabb geologiai korszakban tűntek el, és meglehet, hogy még a történelmi időben 
is megvoltak. i 
A száradásnak indult medenczét két nagy folyó, az Amu- s a Szyr-derja 
táplálta, melyek egykor gazdagabbak voltak vízben, mint mai nap. Az Aral-tó 
főtáplálója a Szyr-derja vala, ámbátor az sincs kizárva, hogy kezdetben az Akcsu- 
derjan át az Amuba szakadt volna. Az Amu-derját az Araltól eltérítették a 
Sultán-uiz-dag hegyek, s a folyó az Urun-derján ömlött a Szary-kamys üstbe. Míg 
ez az állapot fennállott, a Szary-kamys többé-kevésbbé önálló medenezét alkotott ; 
de miután az Amu fokozatosan vájta a Szultán-uiz-dagot, és egyre jobban és jobban 
keletre tért, sőt átszelve a hegyeket, uj medret választott, melyen az Araltóba 
ömlesztette vizét, a Szary kamys elvesztette vízadóját, a Kaszpi-tóval az Uzboj 
létesítette közlekedését megszüntette, aztán szakított az Arallal is, gyors szára- 
dásnak indult és mai nap közelg a végleges eltűnéshez. 
Az Aral-tó az elszakadás állapotában bizonyára zárt öblöt képezett, de midőn 
a Szyr- és Amu-derja változtatott irányán s belészakadt, megváltozott és terjede- 
lemben gyarapodott. Grimm faunistikus vizsgálódásai szintén e mellett bizo- 
nyítanak. De Grimm és Musketov felfogása közt van egy nagy különbség. Grimm 
a régi nézethez ragaszkodva továbbra is megmarad a mellett, hogy az Amu-derja 
(v. Oxus) egykor a Kaszpi-tóba szakadt, s hogy az Uzboj az Oxus régi, kiszáradt 
medre ; míg Musketov támaszkodva az Uzboj geologiai és orographiai alkotására, 
továbbá az ujabb kutatásokra, határozottan tagadja azt, hogy az Uzboj mint 
folyammeder valaha volt volna. 
A különvált Aral-tó az említett két folyótól vevén táplálását, édesebb vízűvé 
s egy időre nagyobb terjedelművé lett. Ámde a területi nagyobbodás nem tarthatott 
soká, csakhamar kezdődött a területi fogyás, mely mai nap is észlelhető. Bizonyára 
a. Kaszpi-tó is száradásnak indult, ez azonban még nincs kétségtelenűl bebizonyítva. 
A mi az Aral tavát illeti, ennek száradása kétségtelen. Az Ajbugir-öböl nem rég meg 
volt még, ma már kiszáradott. A Szary-Csegenak nevű öböl szinte teljesen tóvá 
változott. A kirgizek még emlékeznek arra az időre, midőn a mai Kamysly-bas nevű 
tó összefüggött az Arallal. És ez a kiszáradás elméleti szempontból is teljesen ért- 
hető. A klimatikus sajátságok óriási elpárolgást végeznek, mely felülmúlja a be- 
ömlő víz mennyiségét. Az Aralt tápláló folyómedenezék folytonosan iszapot hor- 
