174 MUSKETOV V. J.: 
nem elég, hogy csupán az egy Amu-derját, ha még oly tökéletesen is, tanul- 
mányozzuk.s 
3. Az Amu-derja építő és romboló munkája. 
A görögök Oxusa, az arabok Dsejchunja nemcsak a turáni medencze, hanem 
az egész Turkesztán éltető ere is. Eredetét a Pamir fensíkon veszi, de vajjon a 
Pjands avagy az Akszu (másképen Murchab) képezi-e folytatását, arról tudomásunk 
nincsen. Legjobb egyelőre onnét számítani az Amu-derját, a hol az utolsó nagy 
mellékfolyó, a Vachs ömlik beléje. Felső folyásában és forrása vidékén a hegyi 
folyó jellemét viseli magán; massiv, főleg kristályos és metamorph kőzetekből 
alkotott hegylánczokat szel át, merész, olykor derékszögű kanyarulatokat teszen, 
szűk, sziklás szorosokban gyorsan rohan lefelé, és igen sok mellékfolyóval rendel- 
kezik. A Vachs folyó torkolatánál elhagyja a régi üledékeket, a gyors folyású hegyi 
folyóból fokozatosan alföldivé válik. A Kila-vamarnál és Khila-ehumbnál inagas- 
sága 1828—2133 m., a Vachs és Szurchán torkolatánál mintegy 300 m., míg Kelif- 
nél 230 m.-ig ereszkedik. Ezt a rohamos ereszkedést nemcsak a térségnek nyugat felé 
való lejtése, hanem az a tetemes meder-elmosás is feltételezi, melyet Kulyab alatt 
a porhanyó tertiür kréta-üledékekben végez. Mikor aztán kiér a lapályra, pár 
kilométernyire terjedő ártért alkot, melyet az odavaló lakosság tugáj-nak mond és 
termékeny talaját buzgón kihasználja. 
A harmadkori rétegek a jobb parton, hihetőleg Kulyabtól keletre, érnek 
véget ; hogy a balparton hol van a határuk, azt csak hozzávetőleg lehet megállapí- 
tani. Valószinű, hogy a k. h. 879 59" 15"-nél (Greenwichtől számítva) nem terjed 
tovább keletre. Kunduztól nyugotra még feltalálhatók ; Balchnal és Mazar-i-Serifnél 
constatáltattak ; Mervnél, továbbá a Kusk folyón, Szerachsznál a Tedsen folyón, és a 
Kopet-dag hegyekben szintén megvannak. E szerint a Tien-san előhegyeinek, az 
Alajnak és a Pamirnak harmad- és másodkorú üledékei bizonyára ugyanazon jelle- 
műek és egyazon vastagságúak: az Amu-derja bal partján, jelesül: a Hindukus elő- 
hegyeiben és a Kopet-dagban levőkkel, és szakadatlan lánczolatban érik el a 
Kaszpi-tavat. Ezek képezik a turáni medencze központi részét; helyenkint elérik 
a folyót, magas partokat képeznek és Kelifnél, Kerkinél, Csardsujnál és egyebütt 
gyönyörű feltárásokat nyújtanak. Sok helyütt azonban, hol a víz rombolása nagy, 
eltávoznak a folyótól, s a futóhomok, sós mocsárok és lősz vonnak rájok takarót. 
Kelif városánál 4587 méterre (215 öl) szorul össze a folyó, pedig e pont 
fölött 1706—1280 m. (800—600 ölnyi) szélességű. A víz sebessége itten óránkint 
mintegy 8 km., de e szoros alatt már csak 5—5Ve km. Az a szikla, melyen Kelif 
városa fekszik, s a tőle éjszakra eső sziklák, merőben kemény voltuknak köszönhe- 
tik eddigi fenmaradásukat, sőt a folyóból is ki-kiállnak, mitől a voltaképi vízmeder 
Bykov adatai szerint csak 397"37m.(185 öl). Ez a legjobb átkelő az egész Amu-derján. 
Az itteni oolith-mészkő daczolni tudott az árral. Kelif városánál a Kham-tag hegyek 
a jobb parton két hegylánczot képeznek. A Dsita-tag és folytatásuk a Kham-tag 
hegyek egykor jelentékeny akadályt képeztek az Amu-derja útjában ; soká birkozott 
velök a folyó, míg megvethette mai ágyát. Nagyon valószínű, hogy vagy megkerülte 
a hegyeket, vagy nagy tóvá ömlött szét előttük, mint részben a Kelifen felül 
található hatalmas tavi üledékek" bizonyítanak is. Kelif alatt legott megváltozik 
