A TURÁNI MEDENCZE. 177 
homokkal vagy agyagos löszszel keverten alkotja ; az üledékek petrographiai tekin- 
tetben mit sem különböznek az Amu mai üledékeitől, és az Anodonta cellensis. 
folyami kagylót is tartalmazzák ; a rétegek nem symmetrikusak, kis területen ékala- 
kúak, mi szintén jellemzi a folyami üledékeket. A meder alján 3 m. mély, sósvizű 
Kukcsa nevű kút van. Erről a régi mederről 1877-ben SzoBonev tett először emlí- 
tést, ki azt Akcsa-derja néven rajzolta fel a báró KaAuLBaRs munkájához mellékelt 
térképre ; BARBoT DE MARNY és SzJEvERCZOv szintén tudnak róla. 
És most szóljunk az Amu-derja déltájáról. Ez a nagy terület eléggé egyhangú 
lapályos róna, melyet sűrű nádtól fedett piszkos szürke iszapos agyag alkot; a 
rónán egyes magaslatok emelkednek, minők a Bel-tau, Burly-tau, Kube-tau, Kas- 
kana-tau. Ezek a delta porhanyós üledékei közt szigeteknek tünhetnek fel, régibb 
kőzetekből állván. A delta Nukusz városánál kezdődik, hol a folyó több ágra szakad. 
Az Araltóba három ágban szakad, legnyugotibb a Taldyk, legkeletibb a 
Kuvancs-derja vagy Kuvans-dsarma, és az Ulkun-derja a középső. A delta agyagos- 
homokos vagy iszapos-agyagos üledéke lényegileg miben sem különbözik azoktál, 
melyek a delta fölött találtatnak. Az a zavarosság, mely a folyó vizének barna-sárga, 
szint kölcsönöz, egészen leülepszik a deltában olyannyira, hogy a folyó egészen 
tisztán, átlátszóan szakad a tóba. Az utolsó évek kutatásai alapján ismerjük az 
évenkinti üledékek alkotását és mennyiségét. ScHMIDT szerint az amu-derjai iszap 
normalis talajt képez; a termékenységhez megkivántató minden kellék megvan 
benne, s ebben a tekintetben mit sem enged a Nilus iszapjának. A mi pedig a leüle- 
pedő iszap mennyiségét, vagy, a mi egyre megy, a delta növekedésének sebességét 
illeti, DoRaxpr-nak Nukusznál tett egy évi megfigyeléséből következik, hogy az 
Amu folyó egy év folyamán 80,345 millió kg. 20"/o vizet tartalmazó nyers iszapot 
képes lerakni. Emez évi lerakodás köbtartalma 44854,000 m?, a miből olyan 
hasáb kikerülhetne, melynek alapja 1 km? és magassága 44854 m. Mivel az Aral 
közepes mélysége meg nem haladja a 75 métert, az Aralba jutó leülepedő iszap 
minden száz évben közel 100 km-rel (87 verszt?) nagyobbítja a delta területét; a 
delta ilyen növekedése s területének ismerete mellett, mely körülbelül 11.400 km2-re 
(10,000 négysz. versztre) tehető, Aleniczyn számítása szerint a delta mintegy 
12000 év alatt keletkezhetett. 
4. A futóhomok szerepe és alkotásai. 
A Kara-kum és a Kyzyl-kum sivatagokban a különböző alakú és telepedésű 
futóhomok halmai arra vallanak, hogy eredetök többféle. A futóhomokokat alko- 
tásuk neme szerint két főtypusra, u. m. a dünékre és a barkhánokra. (homokbucz- 
kákra) lehet osztani. A dünék a víz és a szél együttes közreműködésének köszönik 
létöket ; ezek hosszú sorokat képeznek, melyek csapása mindenkor megegyez a 
közeleső part irányával. Tengerparti és folyamparti dünéket kell megkülönböz- 
tetni. Az utóbbiak aránylag véve jelentéktelen kiterjedésüek, csapán némely folyók 
völgyeire szorítkozván, minők az Amu-derja, Szyr-derja, Szurchan stb., de akkor se 
mindenütt, csak némely helyeken. Nagyságuk szintén jelentéktelen, a magasság . 
3—47/2 m., a hosszaság 30—45 m. Petrographiai tekintetben jellemzi őket az, hogy 
mindig folyami agyagos homokból állanak, melynek ismertető vonása az aczél- 
szürke szin, s mely olykor-olykor a Helix, Anadonta, Limnaeus szárazföldi és 
Földtani Közlöny. XVII. köt. 1887. 12 
