A TURÁNI MEDENCZE. 179 
kopár felszinén, mely a hőmérséklet jelentékeny változásai mellett a szél hatásának 
ki van téve, előjönnek a legkülönbözőbb korú kőzetek felszinén is. Igaz ugyan, hogy 
a turáni medenczében főleg a harmadkori üledékeken pontosulnak össze, ámde mi 
sem gátolja őket, hogy a jóval nagyobb fajsúlyú, sőt a kristályos tömeges kőzetek 
felbomlásából is ne kölcsönözzenek anyagot, mint ezt az Ili völgyének barkhánjai 
bizonyítják, melyek kemény orthoklas-porphyrokon nyugszanak, és miről a Szaha- 
rában utazók is tanuskodnak, hol még a basalt-sziklákat is elporlasztja a levegő, s hol 
ezek is anyagot szolgáltatnak a futóhomoknak. Nagyon valószinű, hogy a részletesebb 
kutatások hasonló tényeket derítenének fel a turáni medenczében is. Már a barkhá- 
nok alakja is annyira jellemző, hogy a dünékkel össze nem téveszthetők; de meg 
kell jegyezni, hogy ez a typikus idom csak is sík területen tünik fel, míg egyenetlen 
talajon váltakozik a barkhánok alakja, az alaptalaj topographiai jellemétől függvén. 
Az Araltó keleti partján, sőt a Kyzyl-kumban is az aral-kaszpii üledékek kezdetén 
a dünék és barkhánok annyira  összekeverődnek, hogy egymástól meg sem 
különböztethetők. 
A mi a barkhánok homokjának petrographiai tulajdonságait illeti, ezek nem 
állandók és attól a kőzettől függenek, mely keletkezésökhöz megadta az anyagot. 
A Kyzyl-kumban a kréta, tertiár, aral-kaszpii, sőt folyami üledéken is vannak bar- 
khánok ; nyilvánvaló tehát, hogy homokjuk sem azonos, tekintettel arra a kőzetre, 
melyből keletkezett. Így példáúl a Khracs hegységben ez a homok márgás, mert a 
márgás tertiár homokkőből keletkezett ; a Tadsi-kazganban krétás, Kelif városánál 
folyami stb. Szóval a barkhánok homokja eléggé változatos petrographiai tekin- 
tetben. 
A typikus dünék, különösen a régebbiek, nem ritkán a felismerhetetlenségig 
elváltoznak. Ennek oka abban keresendő, hogy az éjszakkeleti szél elegendő kész 
anyagot találván bennök, barkhánokká alakítja őket; ha ez utóbbiak alakja typi- 
kus, mindenha megkülönböztethetők a dünéktől, de ha egyenetlen talajon kép- 
ződnek és épen olyan hosszas lánczokat képeznek, ebben az esetben nehéz őket 
megkülönböztetni a dünéktől, kivált ha irányuk a véletlen kedvéből összeesik a 
közeli part irányával. Ilyen átmeneti alakok találhatók a Kyzyl-kum éjszaki részében. 
Noha a barkhánok a Kara-kumon s a Kyzyl-kumon mindenütt előfordulnak, 
legtisztább typusuk mégis csak a Kyzyl-kum déli részén található, hol mint ilyenek 
óriási területet foglalnak el, mindenkor a harmadkori homokkövek elmállásából 
keletkező egyazon vereses homokból állanak, mindenkor ugyanaz a kúpszerű 
félhold alakjok van, 12 m. magasságot elérnek, de olykor a 30 m.-t is megütik. 
A Kyzyl-kum s a Kara-kum éjszaki részében tiszta typusú barkhánok csak elvétve, 
akkor is csak sík területeken fordulnak elő, míg a legtöbb esetben összekeverednek 
a dünékkel. 
A mondottakat összefoglalva kitetszik, hogy a Kyzyl-kum és Kara-kum éjszaki 
részein túlayomó a düne természetű futóhomok, ellenben a Kyzyl-kum déli részé- 
ben többségben van a barkhán jellemű. Mind a kettőre jellemző nemcsak petro- 
graphiai sajátságuk, külalakjuk, eredetük módja, hanem régiségük is. A déli barkhá- 
nok idősebbek a dünéknél, ezek viszont régibbek azoknál az éjszaki barkhánoknál, 
melyek a dünékből származtak. 
A barkhán képződésének lefolyása a következő: A szél szárnyaira veszi a 
különböző nagyságú homokszemeket, egyesek tíz méternyire is felröpíttetnek a 
197 
