A TURÁNI MEDENCZE. 183 
mást tapasztalható a homoknak éjszak és éjszakkelet felől való előnyomulása, mely 
lassan, de folytonosan sivataggá változtatja Bokhara volt éléstárát. A. futóhomok 
már ott kopogtat Bokhara városának falai alatt. ABRamov tábornok, kit zerefsani 
kormányzó korában felette érdekelt a futóhomok, arra a meggyőződésre vezettetett, 
hogy Bokharát a lakosság szeme láttára elárasztja a futóhomok. Kun, SZOBOLEv, 
Angcnipov és mások szintén így nyilatkoznak. Az egykor gazdag Vardinzi homok- 
ban lelte sírját, holott CHawnykov, LEHMAN és mások térképein mint nagy város 
szerepel. A Romitan-kerületet 1868 óta megsemmisítette a futóhomok és 16 ezer 
lakos odahagyva hazáját, Khivába költözött. 
A bokhariak épen úgy mint az oxusmelléki turkománok nem képesek meg- 
küzdeni ezzel az ellenséggel, sőt az előbbiek még rosszabb helyzetben vannak, 
mint az utóbbiak, kiknek legalább vizök van. Ha hozzáveszszük a nyári magas 
hőmérsékletet, melynek szárító képességét az éjszakkeleti száraz szél csak fokozza, 
a nagy elpárolgást, a természetes patakok hiányát, a harmadkorú laza homok- 
kőnek vízszintes rétegeit: előttünk állnak az okok, melyek Bokhara romlását 
kilátásba helyezik, s melyeket emberi erő megakadályozni nem képes. Nagyszerű 
befektetésekkel lehetne talán útját állni, de az a bökkenő, hogy kifizetné-e 
magát, és meddig daczolna a természet erőivel ? 
A DÉLMAGYARORSZÁGI  HOMOKSIVATAG. 
THEMÁK EDÉ-től. 
(Előadatott a m. orvosok és természetvizsgálók 1886. augusztus havában Buziás- 
Temesvárott tartott XXIII. vándorgyűlésén.) 
(Ehhez a III. tábla.) 
A ki az osztrák-magyar vasúttársaság Temesvár-Báziási szárnyvonalán 
utazik és Versecz-Báziás közt nyugat felé tekint, egy sajátságosan alakult, helyen- 
kint beerdősített vagy begyepesedett, messzire terjedő, feltünő kopár fehér magas- 
latok csoportját látja. Ez azon nemzetgazdaságilag fontos, valamint természet- 
tudományilag érdekes futóhomok-sivatag, melyről Wesseny JózsEr az 1872. évben 
írt .Der europüische Flugsand und seine Culturs czímű szakszerű munkájának 
előszavában következőleg nyilatkozik : 
cm ungarischen Banate existirt eine Flugsandgegend, deren Kern — eine 
Wüste im vollsten Sinne des Wortes — an Wildheit und Grossartigkeit nicht nur 
in Ungarn, sondern im ganzen europüischen Binnenlande seines Gleichen lange 
nicht findet. Der Wind hat dort wandernde Sandberge bis 180 Fuss Höhe empor- 
getrieben, von deren Gipfel man, so weit das Auge reicht, nichts als nackten, 
weissen Sand erbliekt, der von Büschen und Grasstreifen zwar hie und da belebt, 
aber nicht unterbrochen, jedesmal in volle Bewegung gerüth, als ein auch nur 
missiger Luftstrom über ihn wegstreicht. Fürwahr, wáre die Kunde von dicsem 
